Справа № 560/14265/26
РІШЕННЯ
іменем України

15 вересня 2026 року | м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Польового О.Л. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним, скасування висновку і наказу та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Хмельницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним, скасування висновку і наказу та зобов`язання вчинити дії.
Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що не підлягав призову на військову службу під час мобілізації, оскільки є непридатним до військової служби та виключеним з військового обліку.
Військова частина НОМЕР_1 не погодилась з доводами позивача та просила відмовити у задоволенні позову.
ІНФОРМАЦІЯ_2 не скористався правом на подачу відзиву на позов.
Хмельницький окружний адміністративний суд здійснює розгляд адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
16.11.2007 ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі пункту 3 частини шостої статті 36 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" визнав ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Вказана обставина підтверджена записом у пункті 15 військового квитка серії НОМЕР_2 та витягом із застосунка "Резерв+" від 16.06.2026.
Згідно з висновком ВЛК від 15.07.2026 №2026-0715-1436-5430-7 позивач визнаний придатним до військової служби.
Відповідно до наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.07.2026 N 8945 позивач призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період та направлений до військової частини НОМЕР_1 для проходження служби.
Наказом військової частини НОМЕР_1 від 15.07.2026 N 202 позивач зарахований до списків особового складу військової частини та призначений на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти 1 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки.
Позивач оскаржив вказані накази до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.
Указом Президента України від 24.02.2022 N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України", на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", затвердженим Законом України від 24.02.2022 N 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжений діє станом на дату прийняття рішення у цій справі.
Указом Президента України від 24.02.2022 N 65/2022 "Про загальну мобілізацію", затвердженим Законом України від 03.03.2022 N 2105-IX, оголошено проведення загальної мобілізації. Згідно з цим Указом призову на військову службу за мобілізацією підлягають військовозобов`язані та резервісти.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентоване Законом України від 25.03.1992 N 2232-XII "Про військову службу і військовий обов`язок" (далі - Закон N 2232-XII).
Частина друга статті 1 Закону N 2232-XII передбачає, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до частини другої статті 2 цього Закону проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.
Згідно з частиною п`ятою статті 1 Закону N 2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
За змістом частини дев`ятої статті 1 Закону N 2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Закон України від 21.10.1993 N 3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі - Закон N 3543-XII) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
За визначенням, закріпленим у статті 1 Закону N 3543-XII, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до частини восьмої статті 4 Закону N 3543-XII з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
На час особливого періоду дія будь-яких прийнятих до настання цього періоду нормативно-правових актів, що передбачають скорочення чисельності, обмеження комплектування або фінансування Збройних Сил України, інших військових формувань чи правоохоронних органів спеціального призначення, зупиняється.
Статтею 22 Закону N 3543-XII визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Зокрема, відповідно до частини 1 статті 22 Закону N 3543-XII, громадяни зобов`язані, окрім іншого, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту). (абзац 1 частини 5 статті 22 Закону N 3543-XII).
Згідно зі статтями 1, 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та статтями 1, 33 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" призову під час мобілізації підлягають лише особи, які перебувають на військовому обліку та визнані придатними за станом здоров`я.
Відповідно до частини шостої статті 37 Закону N 2232-XII (в редакції на час проходження позивачем ВЛК у 2007 році) зняттю з військового обліку підлягали громадяни: а) визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби із виключенням з військового обліку; б) які досягли граничного віку перебування в запасі; в) призвані або прийняті на військову службу; г) взяті на спеціальний облік Міністерства внутрішніх справ України у зв`язку з призначенням на посади рядового або начальницького складу органів внутрішніх справ чи зарахуванням курсантами і слухачами вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України; д) які вибули на постійне місце проживання за межі України; е) померлі.
Відповідно до чинної на момент проходження повторного ВЛК редакції частини шостої статті 37 Закону N 2233-XII установлено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають, зокрема, громадяни України, які визнані непридатними до військової служби.
Отже, підстава "визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку" в чинній редакції для виключення з військового обліку має формулювання "визнані непридатними до військової служби", що суті не змінює.
Аналіз наведених вище норм Закону N 2233-XII в контексті спірних правовідносин дозволяє дійти висновку про те, що виключення громадянина України з військового обліку як такого, що визнаний непридатним до військової служби, свідчить про те, що держава в особі компетентного органу (ТЦК та СП) прийняла рішення про визнання особи непридатною до проходження військової служби та на підставі Закону N 2232-XII звільнила цю особу від виконання військового обов`язку.
Процедурно рішення про виключення громадянина України з військового обліку означає, що ця особа більше не перебуває на військовому обліку та втрачає статус військовозобов`язаного, а отже не може бути призваною на військову службу за мобілізацією під час дії правового режиму воєнного стану.
Суд враховує правову позицію, викладену у пунктах 37-39 постанови Верховного Суду від 21.05.2025 у справі N 280/2880/24, відповідно до якої законодавець виокремлює поняття "зняття з військового обліку" та "виключення з військового обліку". При цьому, при знятті з військового обліку Законом передбачено можливість повторного взяття військовозобов`язаного на такий облік. Отже, різними є як підстави, так і правові наслідки зняття або виключення з військового обліку. З аналізу положень Закону N 2232-XII слідує, що громадяни, які підлягають виключенню з військового обліку, втрачають статус військовозобов`язаного, в той же час зняті з військового обліку продовжують перебувати в статусі військовозобов`язаних.
Відповідно до пункту 8 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 N 154, виконання завдання з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, призову громадян на військову службу покладені саме на районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
За змістом положень пункту 9 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема: ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).
Згідно з відомостями військово-облікового документа позивача серії НОМЕР_2 останній 16.11.2007 на підставі пункту 3 частини шостої статті 36 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" визнаний непридатним до військової служби та виключений з військового обліку.
Однак, ІНФОРМАЦІЯ_2 проігнорував ту обставину, що позивач більше не є військовозобов`язаним та, відповідно, не має обов`язку проходити військово-лікарську комісію та не може бути призваний на військову службу під час мобілізації.
Взяття на військовий облік, як і призов на військову службу під час мобілізації позивача, визнаного непридатного до військової служби з виключенням з військового обліку, не пов`язане з жодною передбаченою Законом N 2232-XII та Законом N 3543-XII підставою.
Також суд звертає увагу, що відповідно до приписів пункту 3.3 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України 14.08.2008 N 402, особи, звільнені з військової служби, визнані непридатними до військової служби, можуть повторно оглядатися ВЛК районних, міських ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку після обов`язкового обстеження у спеціалізованих закладах охорони здоров`я з метою підтвердження або зміни встановленого діагнозу. Лікар - член ВЛК районного, міського ТЦК та СП формує електронне направлення в ЕСОЗ для проведення додаткових обстежень. Медичний огляд цієї категорії громадян проводиться за графою II додатка 1 до цього Положення, а тих, які мають офіцерські звання,- за графою III додатка 1 до цього Положення.
Доказів обстеження позивача у спеціалізованих закладах охорони здоров`я з метою підтвердження або зміни встановленого діагнозу, наявності електронних направлень в ЕСОЗ для проведення додаткових обстежень позивача (як того вимагає пункту 3.3 розділу II Положення N 402) ІНФОРМАЦІЯ_2 суду не надав.
Суд вважає, що тягар настання несприятливих наслідків через невиконання (неналежне виконання) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки своїх обов`язків не може покладатися на позивача та створювати для нього додаткових обов`язків щодо повторного постановлення на військовий облік за відсутності законодавчо визначених для цього підстав та проходження військово-лікарської комісії з метою підтвердження раніше встановленої непридатності до військової служби за станом здоров`я.
Право на оскарження індивідуального акта суб`єкта владних повноважень надане особі, щодо якої цей акт виданий або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується. Це кореспондується з тим, що захисту адміністративним судом підлягає фактично порушене право особи в публічно-правових відносинах із суб`єктом владних повноважень при здійсненні ним визначених чинним законодавством владних управлінських функцій, а не відновлення законності та правопорядку в публічних правовідносинах.
Подібний правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06.10.2021 у справі N 9901/26/21, від 03.11.2021 у справі N 9901/226/21, від 02.02.2022 у справі N 9901/256/21, від 16.03.2023 у справі N 9901/494/21, від 06.04.2023 у справі N 990/152/22, від 14.09.2023 у справі N 990/73/23.
Отже, у разі видання суб`єктом владних повноважень, в цьому випадку ТЦК та СП, наказу про призов позивача на військову службу за мобілізацією, останній, враховуючи протиправність видання такого наказу, має законне право звернутись до суду з вимогами про його скасування.
Так, для громадян України, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період їх правовий статус військовозобов`язаного змінюється на правовий статус військовослужбовця з дня відправлення громадянина у військову частину з відповідного районного (міського) ТЦК та СП, тобто з дня, який встановлений у наказі про їх призов на військову службу.
При цьому визнання протиправним та скасування наказу про призов громадянина України на військову службу під час мобілізації має своїми правовими наслідками: зміну правового статусу з військовослужбовця на військовозобов`язаного; протиправність решти актів індивідуальної дії (наказів), які пов`язані з проходженням ним військової служби, оскільки вони є похідними від відповідного наказу про призов.
Зазначений підхід передбачає автоматичну оцінку наступних рішень суб`єктів владних повноважень по всьому ланцюгу правовідносин безпосередньо пов`язаних між собою, як похідних від первинного рішення, з якого слідують всі наступні, незважаючи навіть на правомірну поведінку учасників правовідносин.
Юридичні наслідки порушень прав особи, допущені внаслідок протиправності рішення чи дій суб`єкта владних повноважень, породжує необхідність виправлення таких помилок як необхідний захід, який поверне сторін в правовий стан, що мав місце до моменту порушення.
Матеріалами справи підтверджується, що саме протиправні дії ІНФОРМАЦІЯ_1 стали наслідком взяття позивача на військовий облік, мобілізації останнього та прийняття наказу щодо його призову на військову службу.
Відтак, висновок ВЛК від 15.07.2026 №2026-0715-1436-5430-7 та наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.70.2026 N 8945 в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації в особливий період позивача до військової частини НОМЕР_1 є протиправними та підлягають скасуванню.
Доводи військової частини про те, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу за мобілізацією є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинить відновлення попереднього становища особи, яка була призвана на військову службу, з посиланням на позицію Верховного Суду в постанові від 05.02.2025 у справі N 160/2592/23, суд відхиляє, оскільки кожна справа має свої особливості, свої індивідуальні обставини, які встановлюються на підставі доказів.
При цьому, висновки Верховного суду про визнання процедури призову незворотною, не є зразковим, а стосується конкретного випадку військовослужбовця, який майже через рік звернувся до суду з позовом про не проходження ВЛК.
Водночас у спірних правовідносинах порушення прав позивача відбулося внаслідок прийняття ІНФОРМАЦІЯ_2 протиправного наказу про призов останнього на військову службу під час мобілізації на особливий період.
Саме наявність наказу N 8945 зумовило прийняття 15.07.2026 командиром військової частини НОМЕР_1 наказу N 202, яким позивач зарахований до списків особового складу військової частини.
Командир військової частини безпосередньо не допустив протиправних дій при прийнятті наказу від 15.07.2026 N 202, однак суд вважає, що цей наказ є протиправним та підлягає скасуванню як похідний від незаконного наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.07.2026 N 8945.
Суд також зазначає, що незаконна мобілізація може порушувати права громадян, зокрема, право на свободу. Захист цих прав може включати звернення до суду, а також право на звільнення з військової служби, якщо незаконна мобілізація є наслідком порушення закону.
Хоча Законом N 2232-XII не передбачено такої підстави для звільнення з військової служби як незаконна мобілізація, проте, проходження військової служби є безпосереднім наслідком такої мобілізації, а отже з метою ефективного захисту порушеного права позивача та повного їх відновлення належить зобов`язати військову частину прийняти рішення про звільнення останнього з військової служби.
За таких обставин, адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.
Позивач звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати в порядку статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу між сторонами не підлягають.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати висновок ВЛК від 15.07.2026 N 2026-0715-1436-5430-7 щодо визначення ступеня придатності ОСОБА_1 до військової служби.
Визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.07.2026 N 8945 в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації на особливий період ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 .
Визнати протиправним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_1 від 15.07.2026 N202 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини та призначення на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти 1 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби та виключити із списків особового складу військової частини.
Судові витрати в порядку статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу між сторонами не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: | ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач: | ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 )  Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_5 )

Головуючий суддя | | О.Л. Польовий