Провадження № 2/742/128/26 
Єдиний унікальний № 742/2972/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року м. Прилуки 

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Давидчука Д.П., за участю секретаря судового засідання Лісафіни А.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю “ІННОВА-ФІНАНС” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:
І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.
Представник ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» Лукашов Р.Є. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання грошових коштів у позику № 5794911024 від 23.10.2024 у розмірі 39 480,00 грн, яку просить стягнути разом із судовими витратами.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23.10.2024 між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та відповідачем було укладено договір про надання грошових коштів у позику № 5794911024 в електронній формі. За умовами договору відповідачу надано кредитні кошти у сумі 14 000,00 грн строком на 360 днів. Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 1,0 % на день, а знижена процентна ставка у розмірі 0,7 % на день застосовується лише за умови виконання позичальником визначених договором вимог програми лояльності. 
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, перерахувавши кредитні кошти на платіжну картку, зазначену відповідачем під час укладення договору. Водночас відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, у зв`язку із чим станом на дату звернення до суду утворилася заборгованість у загальному розмірі 39 480,00 грн, з яких 14 000,00 грн — заборгованість за тілом кредиту та 25 480,00 грн — заборгованість за нарахованими процентами.
10.06.2025 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позову заперечував. Зазначав, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт укладення між сторонами кредитного договору саме відповідачем, отримання ним кредитних коштів та виникнення заборгованості у заявленому розмірі. Вказував, що надані позивачем документи не підтверджують фактичного перерахування кредитних коштів відповідачу, а відсутність первинних бухгалтерських документів не дає можливості встановити факт виконання позивачем своїх зобов`язань за договором. Крім того, представник відповідача зазначав про неправомірність та неспівмірність нарахованих процентів, вважаючи, що їх розмір не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує права споживача фінансових послуг. Також звертав увагу на відсутність належних доказів використання відповідачем одноразового ідентифікатора під час укладення договору, просив критично оцінити надані позивачем електронні докази та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
17.06.2025 року представник позивача подав відповідь на відзив, у якій зазначив, що доводи відповідача є безпідставними та не підтверджені належними доказами. Вказував, що договір про надання грошових коштів у позику №5794911024 від 23.10.2024 укладено відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», а відповідач, пройшовши процедуру реєстрації в особистому кабінеті та ввівши одноразовий ідентифікатор, акцептував умови договору, чим підтвердив свою згоду з усіма його істотними умовами. Зазначав, що кредитні кошти у сумі 14 000,00 гривень були перераховані відповідачу із використанням платіжного сервісу EasyPay через ТОВ «ФК «Контрактовий Дім», що підтверджується квитанцією про перерахування коштів, довідкою про успішність здійснення переказу, договором про надання платіжних послуг та іншими письмовими доказами.
Крім того, позивач зазначив, що умовами договору передбачено стандартну процентну ставку у розмірі 1 % на день, яка відповідає вимогам частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», тоді як знижена процентна ставка застосовується виключно у разі виконання позичальником умов програми лояльності. Оскільки відповідач таких умов не виконав, проценти були нараховані відповідно до умов договору за стандартною процентною ставкою. Також позивач звернув увагу суду на те, що відповідач частково виконав свої зобов`язання за договором, сплативши 2 940,00 грн у рахунок погашення процентів, що, на думку позивача, свідчить про визнання ним існування кредитного зобов`язання та заборгованості. У зв`язку з цим представник позивача просив суд відхилити доводи відзиву та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

ІІ. Процесуальні дії у справі.
09.03.2026 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області видано розпорядження №154/271/26-Орд щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 з посади судді на підставі подання заяви про відставку.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2026 справу розподілено судді Давидчуку Д.П.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 березня 2026 року прийнято до свого провадження справу цивільну справу, призначивши судове засідання для розгляду справи по суті.
Згідно ч.1 ст.244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.
Відтак, 15.07.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення за наявними у справі матеріалами.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.
Також зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у разі наявності передбачених законом підстав.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Скориставшись наданим процесуальним правом, через свого представника подав відзив на позовну заяву, у якому заперечував проти задоволення позову та просив відмовити у його задоволенні.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст.178 ЦПК України.
За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом 
23.10.2024 між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 5794911024. 
Факт укладення договору підтверджується його копією, паспортом споживчого кредиту, протоколом підпису договору та протоколом підпису паспорта споживчого кредиту, які містяться в матеріалах справи. 
Договір укладено в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» шляхом акцепту відповідачем публічної оферти через інформаційно-телекомунікаційну систему позивача із використанням одноразового ідентифікатора, направленого на зазначений відповідачем фінансовий номер телефону. 
Згідно з умовами договору сума кредиту становить 14 000,00 грн., строк кредитування — 360 днів, стандартна процентна ставка — 1 % на день, а знижена процентна ставка у розмірі 0,7 % на день застосовується лише у разі виконання позичальником умов програми лояльності, визначених договором.
На виконання умов договору позивач 23.10.2024 перерахував відповідачу кредитні кошти у сумі 14 000,00 грн. на платіжну картку, реквізити якої були зазначені відповідачем під час оформлення кредиту, що підтверджується квитанцією №20019-1354-155434781 про перерахування коштів та довідкою про успішність здійснення переказу коштів із використанням платіжного сервісу «EasyPay», виданою ТОВ «ФК «Контрактовий Дім». 
Позивач зазначає, що свої зобов`язання виконав у повному обсязі, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, кредитні кошти у встановлений договором строк не повернув та проценти за користування кредитом у повному обсязі не сплатив. Разом із тим матеріалами справи підтверджується, що відповідачем здійснено часткову сплату за договором у загальному розмірі 2 940,00 грн., яка була зарахована в рахунок погашення процентів за користування кредитом.
Згідно з розрахунком заборгованості станом на 23.05.2025 загальний розмір заборгованості відповідача за договором про надання грошових коштів у позику №5794911024 становить 39 480,00 грн., з яких 14 000,00 грн. — заборгованість за тілом кредиту та 25 480,00 грн. — заборгованість за нарахованими процентами.
Підставою позову є невиконання відповідачем кредитних зобов`язань щодо повернення отриманих грошових коштів.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду ,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
Згідно з ст.525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону і одностороння відмова від зобов`язання чи зміна його умов не допускається.
Ст. 1054 ЦК України передбачає обов`язок позичальника за кредитним договором повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Положеннями ст. 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між відповідачем та первісними кредиторами не було б укладено.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 року у справі №757/40395/20-ц, від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19, від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18.
Згідно з ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону і одностороння відмова від зобов`язання чи зміна його умов не допускається. Ст. 1054 ЦК України передбачає обов`язок позичальника за кредитним договором повернути кредит та сплатити проценти.
Положеннями ст. 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У відповідності до статті 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені статей624,625 ЦК України, тобто, при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору.
Стаття 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк.
Згідно статті 599 Цивільного Кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, аст. 615 Цивільного Кодексу України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.
Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України).
Згідно частиною третьою статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до змісту статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно із частиною другою статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно частин першої другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України.

VI. Висновки суду.
Доводи відповідача про недоведеність факту укладення кредитного договору суд вважає необґрунтованими.
Матеріалами справи підтверджується, що договір про надання грошових коштів у позику №5794911024 від 23.10.2024 укладено сторонами в електронній формі відповідно до вимог чинного законодавства. 
У матеріалах справи містяться договір про надання грошових коштів у позику, паспорт споживчого кредиту, протоколи підписання зазначених документів, а також інші документи, що підтверджують проходження відповідачем процедури укладення договору із використанням одноразового ідентифікатора. Будь-яких належних та допустимих доказів того, що договір був укладений іншою особою або без волевиявлення відповідача, матеріали справи не містять.
Посилання відповідача на відсутність належних доказів отримання кредитних коштів також не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.
На підтвердження виконання своїх зобов`язань позивачем надано квитанцію про перерахування кредитних коштів, довідку ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» про успішне здійснення переказу, договір про надання платіжних послуг, укладений між позивачем та ТОВ «ФК «Контрактовий Дім», а також інші документи, що містяться в матеріалах справи.
Суд зазначає, що наведені документи не оцінюються окремо один від одного. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює кожний доказ щодо його належності, допустимості та достовірності, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Саме сукупність наявних у справі доказів підтверджує факт перерахування позивачем кредитних коштів відповідачу та виконання кредитодавцем своїх договірних зобов`язань.
Не заслуговують на увагу і доводи відповідача щодо відсутності первинних бухгалтерських документів.
Предметом доказування у цій справі є факт укладення кредитного договору, надання відповідачу кредитних коштів, невиконання ним взятих на себе зобов`язань та розмір заборгованості. Для підтвердження зазначених обставин позивачем подано належні письмові докази, які узгоджуються між собою, тоді як відповідач не надав жодного доказу, який би спростовував факт отримання кредитних коштів або підтверджував повне виконання ним умов договору.
Крім того, суд бере до уваги, що після укладення договору відповідач здійснив часткову сплату заборгованості у розмірі 2 940,00 грн. Здійснення такого платежу узгоджується з існуванням між сторонами договірних правовідносин та свідчить про виконання відповідачем зобов`язань, що, у свою чергу, спростовує доводи відзиву про неукладення договору та неотримання кредитних коштів.
Також суд відхиляє доводи відповідача щодо неправомірності нарахування процентів.
Як убачається зі змісту договору, сторони погодили розмір процентної ставки, порядок її нарахування та умови застосування зниженої процентної ставки. Доказів виконання відповідачем умов, необхідних для застосування зниженої процентної ставки, матеріали справи не містять. 
Відтак позивачем правомірно здійснено нарахування процентів відповідно до умов укладеного договору.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості містить відомості про складові заборгованості, періоди її нарахування та враховує здійснені відповідачем платежі.
Відповідачем власного розрахунку заборгованості або належних доказів неправильності здійсненого позивачем розрахунку суду не подано.
Таким чином, доводи, викладені у відзиві, не спростовують встановлених судом обставин, підтверджених належними, допустимими та достатніми доказами, тоді як позивач довів факт укладення кредитного договору, надання відповідачу кредитних коштів, порушення останнім взятих на себе зобов`язань та розмір заборгованості, що є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Встановивши дані обставини, враховуючи, що відповідач взятих на себе за договором обов`язків не виконав, суд доходить висновку, що позивач довів існування кредитних зобов`язань, їх невиконання відповідачкою та розмір заборгованості. Відтак, позовні вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

VІІ. Розподіл судових витрат.
Позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн. 
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у справі, що розглядається, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі, то з Відповідача на користь Позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., тобто пропорційно до задоволення позовних вимог.
На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 77-82, 141, 259, 263-265, 268, 280, 284 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику №5794911024 від 23 жовтня 2024 року у розмірі 39 480 (тридцять дев`ять тисяч чотириста вісімдесят) гривень 00 копійок, з яких: 14 000 (чотирнадцять тисяч) гривень 00 копійок – заборгованість за основною сумою боргу; 25 480 (двадцять п`ять тисяч чотириста вісімдесят) гривень 00 копійок – заборгованість за процентами. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп.
Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», 01104, м. Київ, вул. Болсуновська, 8, ЄДРПОУ 44127243.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Дмитро ДАВИДЧУК