П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/13178/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маслоід О.С. 
Суддя-доповідач - Шидловський В.Б. 
21 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Шидловського В.Б. 
суддів: Сапальової Т.В.  Капустинського М.М. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про:
- визнання протиправними дій відповідача щодо перерахунку позивачеві пенсії з урахуванням середньомісячного заробітку за періоди 2014-2016 роки, неврахування стажу за періоди 01.06.2010-18.08.2014, 16.12.2014-17.12.2014 та з 12.11.2015 й до цього часу за вислугу років як працівника льотного складу при перерахунку пенсії, незастосування відповідних коефіцієнтів (визначених Порядком) та незастосування належних відсотків заробітку, з якого визначається розмір пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу від середньомісячного заробітку (згідно із п.7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, постанова КМУ №418 від 21.07.1992);
- зобов`язання відповідача врахувати стаж позивача за вислугу років як працівника льотного/льотно-випробного складу у періоди 01.06.2010-18.08.2014, 16.12.2014-17.12.2014 та з 12.11.2015 й до цього часу для обрахунку його пенсії з 08.07.2025;
- зобов`язання відповідача перерахувати відповідний відсоток заробітку, з якого визначається розмір пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу від середньомісячного заробітку (згідно із п.7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, постанови КМУ №418 від 21.07.1992) з урахуванням реального/фактичного стажу позивача (з врахуванням періодів 01.06.2010-18.08.2014, 16.12.2014-17.12.2014 та з 12.11.2015 й до цього часу), починаючи з 08.07.2025;
- зобов`язання відповідача з 08.07.2025 перерахувати та виплачувати позивачеві пенсію в порядку постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418 "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу", постанови КМУ від 22.05.1996 №550 "Про внесення змін до Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу цивільної авіації", Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1778-XII, з урахуванням коефіцієнтів, передбачених підпунктом "в" пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418, та з врахуванням страхового стажу за вислугу років як працівника льотного/льотно-випробного складу та відповідних відсотків від заробітку, одержуваного позивачем перед припиненням роботи.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12 березня 2026 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо застосування при обрахунку пенсії ОСОБА_1 показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки та щодо незастосування відповідних коефіцієнтів, визначених пп.«в» п.7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року №418.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 з 07.08.2025 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років в порядку постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418 "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу", Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1778-XII, з урахуванням коефіцієнтів, передбачених пп."в" п.7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418, та виходячи із середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на цю пенсію, одержуваного ОСОБА_1 перед її припиненням.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 968 грн 96 коп.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що позивач із 15.10.2007 перебуває на пенсійному обліку, де й отримує пенсію за вислугу років, призначену за нормами ст.54 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», як працівнику льотного складу в навчальних і авіаційних організаціях.
Страховий стаж обчислений та зарахований згідно з трудовою книжкою, дипломом про навчання та індивідуальними відомостями про застраховану особу з системи персоніфікованого обліку по 30.09.2007, та склав 34 роки 4 місяці 16 днів, у тому числі 25 років та 6 місяців льотного/льотно-випробувального складу.
Пенсію позивача обчислена з урахуванням проіндексованого на коефіцієнти 1,17, 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115 показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2017 роки (3764, 40 грн).
Згідно із записами трудової книжки НОМЕР_1 , позивач до призначення пенсії працював на посаді льотчика-інструктора-планериста у Вінницькому авіаспортклубі ТСОУ.
Надалі, із 01.06.2010 по 18.08.2014 позивач виконував функціональні обов`язки заступника начальника клубу Вінницького авіаспортклубу ТСОУ (записи №12 та №13); з 16.12.2014 по 17.12.2014 – працював на посаді інженера по технічному обслуговуванню авіатехніки (запис №14 та №15); з 12.11.2015 – прийнятий на посаду заступника начальника Вінницької АСК ТСО України на неповний робочий день (запис №16).
07.08.2025 позивач через свого представника звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії шляхом зарахування до льотного стажу періодів роботи після призначенні пенсії, а саме з 01.06.2010 по 18.08.2014, з 16.12.2014 по 17.12.2014 та з 12.11.2015 по дату звернення; здійснення перерахунку відповідного відсотку заробітку, з якого визначається розмір пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу від середньомісячного заробітку згідно із п.7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, постанови КМУ №418 від 21.07.1992) з урахуванням реального/фактичного стажу та з урахуванням коефіцієнтів, передбачених підпунктом "в" пункту 7 згаданого Порядку.
Листом від 11.08.2025 відповідач відмови у вказаному перерахунку у зв`язку з відсутністю правових підстав.
Відтак, вважаючи дії відповідача щодо неврахування належного стажу, неправильного визначення середньомісячного заробітку та незастосування передбачених коефіцієнтів такими, що суперечать вимогам Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1778-XII, постанови КМУ №418 від 21.07.1992 та постанови КМУ №550 від 22.05.1996, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з часткової обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначаються Законами України від 09 липня 2003 року №1058-VI «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-VI), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ).
Відповідно до cт. 51 Закону № 1058-IV пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Частиною 3 ст. 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) встановлено, що працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах, пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на пенсію за вислугу років (частина перша статті 64 та статті 65, 66, 69), одержуваного перед її припиненням, і призначаються в розмірах, передбачених частинами першою - третьою, шостою статті 19 та статтею 21 цього Закону для пенсій за віком, і не можуть перевищувати 85 процентів заробітку для працівників льотно-випробного складу та 75 процентів заробітку для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах. При цьому розмір пенсії для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, не може перевищувати дві з половиною величини середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з якого призначається пенсія.
Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, Перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років та Порядок призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року №418.
Так, відповідно до Переліку посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, право на пенсію за вислугу років мають особи, які є членами екіпажів повітряних суден та інших літальних апаратів; льотно-інструкторський склад; командно-льотний склад: керівники (їх заступники), інспектори й інші спеціалісти з льотної служби (льотної роботи) міністерств, відомств, управлінь, об`єднань, підприємств, установ, організацій та їх структурних підрозділів, які мають діюче льотне свідоцтво і беруть участь в польотах у складі екіпажу повітряного судна або іншого літального апарата; парашутисти всіх найменувань, рятувальники, а також десантники-пожежники всіх найменувань, інструктори авіапожежної служби, керівники парашутних (парашутно-рятувальних, пошуково-рятувальних) підрозділів, працівники позаштатних і штатних парашутно-десантних груп, які здійснюють стрибки з парашутом або спуски (підйоми) на спеціальних спуско-піднімальних пристроях з вертольотів, що перебувають на висоті не менше 10 метрів.
За змістом п.4 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2015 року №529) при обчисленні строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотно-випробного складу рахується: один рік на посадах, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього Порядку, - за два роки за умови здійснення протягом даного року льотних випробувань; один рік на посадах, зазначених у підпункті "б" пункту 3 цього Порядку, при нальоті за рік 120 і більше годин - за два роки, від 50 до 120 годин - за півтора року, менше 50 годин - за один рік. У такому ж порядку обчислюється вислуга років при виконанні не менше 50 процентів зазначеного нальоту на повітряних суднах маневрової авіації та вертольотах; один рік на посадах, зазначених у підпункті "в" пункту 3 цього Порядку, - за два роки за умови виконання встановленої норми нальоту годин. Якщо працівник льотно-випробного складу протягом року не брав участі в льотних випробуваннях, але мав інший нальот (транспортний, в порядку льотної підготовки тощо) строки вислуги років обчислюються у порядку, встановленому для призначення пенсій льотному складу цивільної авіації. При відсутності у працівника льотно-випробного складу протягом року нальоту годин даний рік у вислугу років не зараховується. У разі коли відсутність нальоту годин викликана трудовим каліцтвом, одержаним при виконанні випробних польотів, вислуга років обчислюється за фактичною тривалістю роботи на посадах льотно-випробного складу.
У відповідності до п. 6, 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2015 року №529) працівникам льотно-випробного складу пенсії за вислугу років обчислюються із середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на цю пенсію (частина перша статті 64 та статті 65, 66, 69 Закону), одержуваного перед її припиненням. (Пункт 6 в редакції Постанови КМ №550 ( 550-96-п ) від 22.05.96).
Пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу призначаються у розмірі 55 процентів заробітку (пункт 6 цього Порядку) і за кожний рік вислуги (у чоловіків - понад 30 років і у жінок - понад 25 років) пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії за віком. За кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктом «а» статті 13 та статтею 14 Закону, пенсія збільшується на 1 процент заробітку.
Згідно із п.«в» п.7 Порядку у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
З аналізу процитованих норм слідує, що законодавець встановив особливий, спеціальний порядок пенсійного забезпечення для працівників льотно-випробного складу цивільної авіації. Так, розрахунок стажу (вислуги років) у цій сфері прямо залежить від фактичного виконання польотів. Якщо особа перебуває на посаді, що дає право на таку пенсію, має діюче льотне свідоцтво та виконує встановлені норми нальоту годин, такий стаж має зараховуватися на пільгових умовах (наприклад, рік за два). Головним критерієм тут є не лише назва посади в трудовій книжці, а реальне виконання функцій члена екіпажу чи інструктора. Тому будь-які періоди роботи, пов`язані з льотною діяльністю після призначення пенсії, повинні враховуватися при її подальшому перерахунку для збільшення відсотка виплати. Також закон передбачає особливий механізм визначення заробітку, з якого обчислюється пенсія. На відміну від загальних правил, для працівників авіації пенсія має розраховуватися із заробітку, який вони отримували безпосередньо перед припиненням льотної роботи. Крім того, Пенсійний фонд зобов`язаний щороку з 1 березня перераховувати (збільшувати) заробіток, з якого обчислена пенсія, на спеціальні коефіцієнти зростання середньої заробітної плати по країні. Це автоматичне коригування бази розрахунку є державною гарантією, яка не залежить від загальних індексацій для інших категорій громадян.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині застосування коефіцієнтів збільшення заробітку, передбачених підпунктом «в» пункту 7 Порядку №418.
Так, судом першої інстанції встановлено, що позивач уже перебуває на обліку та отримує пенсію саме як працівник авіації за спеціальним Законом №1788-XII. Це означає, що порядок актуалізації його пенсії має регулюватися виключно спеціальною нормою - Постановою КМУ №418.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач при перерахунку пенсії застосовував «загальні» коефіцієнти індексації, встановлені для звичайних пенсій за віком (згідно з Постановами КМУ №118, №168 тощо).
Проте право на перерахунок заробітку за пп.«в» п.7 Порядку №418 є автономним і обов`язковим для цієї категорії пенсіонерів.
Ця норма передбачає щорічне збільшення базового заробітку, з якого обчислена пенсія, на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії.
При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано зауважено, що навіть за умови відсутності підстав для збільшення стажу чи відсотка пенсії, той розмір виплати, який позивач вже отримує, має розраховуватися із застосуванням правильного механізму індексації. Спеціальна норма (п.7 «в» Порядку №418) має пріоритет над загальними правилами індексації.
Розрахунок пенсії позивача, який здійснює відповідач, є протиправним та призводить до неправильного визначення середньомісячного заробітку позивача, що є порушенням його права на належне пенсійне забезпечення.
Враховуючи наведене в сукупності, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо застосування при обрахунку пенсії позивача показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки та щодо незастосування відповідних коефіцієнтів, визначених пп.«в» п.7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року №418.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.
Водночас, згідно п.10 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Відтак, порушене право позивача належним чином відновлене у спосіб зобов`язання відповідача здійснити позивачеві з 07.08.2025 (а не з 08.07.2025 як просить позивач) перерахунок та виплату пенсії за вислугу років в порядку постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418 "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу", Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1778-XII, з урахуванням коефіцієнтів, передбачених підпунктом "в" пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418, та виходячи із середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на цю пенсію, одержуваного перед позивачем її припиненням.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив правильний висновок щодо часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 березня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сапальова Т.В.    Капустинський М.М.