ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4374/26  Номер провадження 22-ц/814/2731/26 | Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А.М.  Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2026 року | м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючий суддя Дряниця Ю.В.,
судді Триголов В.М., Чумак О.В.,
секретар Чемерис А.К.,
з участю представника позивача КП «Полтава-Сервіс» Полтавської міської ради – Левченко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Полтава-Сервіс» Полтавської міської ради 
на ухвалу Шевченківського районного суду м.Полтави від 30 березня 2026 року, постановлену суддею Чувановою А.М., 
у справі за позовом Комунального підприємства «Полтава-Сервіс» Полтавської міської ради до Приватного підприємства «Алмаз-Авто», ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа: Полтавська міська рада, про припинення права власності, визнання недійсним акту приймання-передачі нерухомого майна, 

в с т а н о в и в :
27.03.2026 КП «Полтава-Сервіс» Полтавської міської ради звернулося в суд із указаним позовом, у якому просить: 
- визнати недійсним акт приймання-передачі майна, виданий 09.07.2024 та посвідчений 12.07.2024 приватним нотаріусом Негодою І.В. у частині передачі ПП «Алмаз-Авто» у власність ОСОБА_1 об`єкта нерухомого майна: реєстраційний номер 931210953240, будівля охорони 1989 року побудови 20,5 кв.м, вбиральня 4,4 кв.м, огорожа (металева сітка у металевих стовпах) 850,71 кв.м, ворота (металева сітка в металевих стовпах) 8,5 кв.м, замощення (асфальт) 900,2 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; 
- припинити право приватної власності ОСОБА_1 на указаний об`єкт нерухомого майна, а також право його оренди, набуте ФО-П ОСОБА_2 на підставі договору оренди нежитлового приміщення, укладеного 10.09.2025 із ОСОБА_1 . 
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Полтави від 30.03.2026 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом КП «Полтава-Сервіс» Полтавської міської ради до ПП «Алмаз-Авто», ОСОБА_1 , ФО-П ОСОБА_2 про припинення права власності, визнання недійсним акту приймання-передачі нерухомого майна.
Роз`яснено позивачу, що розгляд спірних правовідносин підлягає в порядку господарського судочинства.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, районний суд виходив із того, що спір у цій справі виник у правовідносинах із захисту права власності на майно, яке використовується в господарській діяльності, а сторонами цього спору є юридичні особи, що відповідає критеріям належності справи до господарського судочинства. Тоді як пред`явлення позову, у тому числі, до фізичної особи, яка в минулому була власником (засновником) ПП «Алмаз-Авто», не змінює правову природу юридичного спору та у даному випадку не є підставою для вирішення його в порядку цивільного судочинства.
Із ухвалою районного суду не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Зазначає, що предметом спору в цій справі є: по-перше, оскарження державної реєстрації переходу права власності на спірний об`єкт нерухомого майна від ПП «Алмаз-Авто» до фізичної особи ОСОБА_1 , що відбулося на підставі акту приймання-передачі майна від 09.07.2024, що мало місце після того як постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.03.2024 (справа №917/1085/22) припинено право приватної власності ПП «Алмаз-Авто» на таке майно; по-друге, безпосередньо оскарження права приватної власності фізичної особи, яка не є підприємцем, а також похідного права оренди, що виникло після такого переходу майна. 
При цьому, для вирішення питання юрисдикції не має значення попередній корпоративний зв`язок фізичної особи з юридичною особою, оскільки наразі саме ОСОБА_1 є безпосереднім носієм спірного зареєстрованого права приватної власності, припинення якого просить позивач. 
Просить урахувати, що позивач уже звертався з аналогічним позовом до Господарського суду Полтавської області і ухвалою суду від 16.03.2026 (справа №917/370/26) позовну заяву повернуто, оскільки позов містить вимоги до ОСОБА_1 як до фізичної особи, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, а такі вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. 
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 13.05.2026 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 14.05.2026.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
У суді апеляційної інстанції представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, наполягаючи на її задоволенні.
Інші учасники судового процесу в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, що з огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив такі обставини.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 27.03.2026 КП «Полтава-Сервіс» Полтавської міської ради звернулося в суд із позовом до ПП «Алмаз-Авто», ОСОБА_1 , ФО-П ОСОБА_2 , у якому просить: визнати недійсним акт приймання-передачі майна, виданий 09.07.2024 та посвідчений 12.07.2024 приватним нотаріусом Негодою І.В. у частині передачі ПП «Алмаз-Авто» у власність ОСОБА_1 об`єкта нерухомого майна: реєстраційний номер 931210953240, будівля охорони 1989 року побудови 20,5 кв.м, вбиральня 4,4 кв.м, огорожа (металева сітка у металевих стовпах) 850,71 кв.м, ворота (металева сітка в металевих стовпах) 8,5 кв.м, замощення (асфальт) 900,2 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; припинити право приватної власності ОСОБА_1 на указаний об`єкт нерухомого майна, а також право його оренди, набуте ФО-П ОСОБА_2 на підставі договору оренди нежитлового приміщення, укладеного 10.09.2025 із ОСОБА_1 . 
В обґрунтування вимог позову зазначає, що рішенням Полтавської міської ради від 26.01.2024 КП «Полтава-Сервіс» передано у постійне користування земельну ділянку площею 0,9054 га кадастровий номер 5310136700:18:009:0082 для організації тимчасової комунальної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 . Після чого, на підставі рішення міської ради від 08.11.2024 за КП «Полтава-Сервіс» закріплено на праві господарського відання об`єкти, розташовані на указаній земельній ділянці.
Зазначає, що рішенням Господарського суду Полтавської області та постановою Східного апеляційного суду у справі №917/1085/22, яким визнано недійсним акт приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу, виданий 02.11.2020, у частині передачі статутного капіталу ПП «Алмаз-Авто» нерухомого майна, та припинено право приватної власності ПП «Алмаз-Авто» на об`єкти, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 931210953240, номер запису про право власності: 39046223, тобто акту, на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності  ОСОБА_1 на спірний об`єкт нерухомого майна. 
Наголошує на тому, що ПП «Алмаз-Авто» не був власником спірного майна, у тому числі і на момент укладення Акту приймання-передачі майна від 09.07.2024, відтак не мав правових підстав для його передачі ОСОБА_1 .
Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції посилався на пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України та виходив із того, що предметом позову у даній справі є речові права суб`єкта господарювання КП «Полтава-Сервіс» Полтавської міської ради, а відповідачами є ПП «Алмаз-Авто», ФО-П ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яка відповідно до Історії змін реєстраційної інформації (корпоративна структура) значиться видаленим бенефіціарним власником ПП «Алмаз-Авто».
Із підстав викладеного районний суд дійшов висновку, що спір у цій справі виник у правовідносинах із захисту права власності на майно, яке використовується в господарській діяльності, а сторонами цього спору є юридичні особи, що відповідає критеріям належності справи до господарського судочинства.
Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції не погоджується з таких підстав
Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.10.2020 у справі №635/551/17 дійшла висновку, що судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства- цивільного, кримінального, господарського та адміністративного. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, визначала: (1) суб`єктний склад правовідносин, (2) предмет спору та (3) характер спірних матеріальних правовідносин. Вказувала, що крім того, таким критерієм може бути (4) пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №910/8322/19, від 27.10.2020 у справі №635/551/17, від 12.01.2021 у справі №127/21764/17, від 16.02.2021 у справі №910/2861/18, від 23.03.2021 у справі №367/4695/20).
Як убачається зі змісту позовної заяви предметом спору в цій справі є правомірність державної реєстрації переходу права власності на спірний об`єкт нерухомого майна від ПП «Алмаз-Авто» до фізичної особи ОСОБА_1 , за обставин, коли на підставі судового рішення від 05.03.2024 у справі №917/1085/22 ПП «Алмаз-Авто» припинило право приватної власності на таке майно; а, отже, припинення права приватної власності фізичної особи ОСОБА_1 на відповідний об`єкт нерухомого майна та припинення право його оренди, набутого ФО-П ОСОБА_2 на підставі договору оренди нежитлового приміщення, укладеного 10.09.2025. 
Висновки суду першої інстанції з посиланням на положення пунктів 3, 6, 13 частини першої статті 20 ГПК України, що такий спір виник у правовідносинах із захисту права власності на майно, яке використовується в господарській діяльності, а також, що сторонами спору є виключно юридичні особи, колегія суддів визнає помилковими, оскільки власник спірного майна -  ОСОБА_1 не має статусу суб`єкта підприємницької діяльності. 
При цьому колегія суддів ураховує, що пункт 3 частини першої статті 20 ГПК України підлягає застосуванню до справ у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів. Відтак, наведена норма закону не підлягає застосуванню до спірних правовідносин 
Натомість, вимоги пункту 6 частини першої статті 20 ГПК України чітко визначають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
Відтак, слушними є доводи апеляційної скарги, що для вирішення питання юрисдикції не має значення попередній корпоративний зв`язок фізичної особи ОСОБА_1 з юридичною особою, а отже безпідставності відмови у відкритті провадження у справі за правилами пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України, яка підлягає застосуванню виключно у тому разі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 
Наведене узгоджується із висновками Господарського суду Полтавської області у справі №917/370/26 при постановленні ухвали від 16.03.2026, яка має преєдицію в цій справі і якою установлено, що позовна заява КП «Полтава-Сервіс» Полтавської міської ради, окрім позовних вимог, заявлених до відповідачів ПП «Алмаз-Авто» та ФО-П ОСОБА_2 , які є юридичною особою та суб`єктом підприємницької діяльності відповідно, містить також позовні вимоги до ОСОБА_1 щодо вирішення спору про право приватної власності з зазначеною особою, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності. Відтак, позовні вимоги до ОСОБА_1 підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства відповідно до норм ЦПК України, а за правилами частини четвертої статті 173 ГПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалу районного суду- скасуванню, із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.379, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с та н о в и в:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Полтава-Сервіс» Полтавської міської ради - задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м.Полтави від 30 березня 2026 року – скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 27.08.2026.

Головуючий суддя         Ю.В. Дряниця

Судді           В.М. Триголов

О.В. Чумак