ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 595/342/26 | Головуючий у 1-й інстанції Содомора Р.О.
Провадження № 22-ц/817/906/26 | Доповідач - Хома М.В.
Категорія - |

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючої - Хома М.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Костів О. З., 
розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 24 квітня 2026 року, ухвалене суддею Содоморою Р.О. у справі №595/342/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,- 

В С Т А Н О В И В: 

У березні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей.
В обгрунтування позову зазначав, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , в якому у них народилось троє дітей:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Зазначає, що діти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 починаючи з 29 серпня 2024 року проживають та знаходяться на повному утримання батька, мати ОСОБА_2 грошової допомоги на утримання дітей не надає, тому просив стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.
Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 24 квітня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, надано неналежну оцінку доказів та порушено норми матеріального і процесуального права.
Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував обставини, встановлені у пов`язаній справі № 595/1672/25, зокрема подані клопотання щодо опитування малолітніх дітей та витребування матеріалів кримінального провадження, які, на думку позивача мають значення для встановлення фактичного проживання дітей разом із ним.
Окремо зазначає, що суд першої інстанції не врахував письмове визнання відповідачкою обставини проживання неповнолітніх дітей разом із батьком. Посилається на первісну позовну заяву відповідачки у справі № 595/1672/25, в якій вона зазначала, що діти проживають із ним, а також визначала розмір необхідного щомісячного утримання дітей. На думку позивача, зазначені обставини відповідно до статті 82 ЦПК не могли бути залишені поза увагою під час вирішення питання про наявність підстав для стягнення аліментів.
Звертає увагу, що предметом спору у цій справі є стягнення аліментів на утримання дітей, а не визначення їх місця проживання. На його думку, суд першої інстанції фактично поставив задоволення позову в залежність від окремого доведення юридичного факту визначення місця проживання дітей, хоча фактичне проживання дітей із батьком має безпосереднє значення для вирішення питання про стягнення аліментів відповідно до положень СК України.
Вказує, що відповідачка має стабільний дохід, що підтверджується довідкою АТ «УКРСИББАНК», однак, за його твердженням, протягом тривалого часу не бере належної участі у матеріальному забезпеченні та вихованні старших дітей. 
У відзиві ОСОБА_2  просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.
Вказує, що суд першої інстанції вірно встановив недоведеність факту проживання дітей разом з позивачем.
Щодо посилання на письмове визнання відповідачкою факту проживання дітей із батьком зазначає, що зміст позовної заяви від 19 листопада 2025 року у справі № 595/1672/25 свідчить не про визнання такого факту, а про наявність спору щодо місця проживання дітей, оскільки у зазначеній позовній заяві вона просила визначити місце проживання дітей ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 саме з нею.
Також посилається на довідки про взяття дітей на облік внутрішньо переміщених осіб від 06 липня 2022 року, відповідно до яких місцем фактичного проживання або перебування ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зазначено адресу у селі Доброполе Тернопільської області, належних доказів зміни місця проживання дітей після серпня 2024 року позивачем до суду першої інстанції не надано.
Щодо посилань позивача на матеріальний стан відповідачки остання зазначає, що її платоспроможність може враховуватися під час визначення розміру аліментів, однак, на її думку, це не має самостійного значення за відсутності доведеного факту проживання дітей з позивачем та перебування їх на його утриманні.
Вважає, що доводи апеляційної скарги фактично повторюють доводи позовної заяви та не спростовують висновків суду першої інстанції, який, на її думку, повно та об`єктивно дослідив наявні у справі докази і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.
У відповіді на відзив позивач вважає, що доводи відзиву про недоведеність проживання дітей з батьком спростовуються матеріалами справи та письмовими заявами відповідачки, у яких вона сама зазначала про перебування старших дітей з батьком у м. Одесі. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані стороною, не підлягають доказуванню. 
Факт належного виконання батьком обов`язків щодо дітей підтверджується його зверненням до ДВС, а їх навчання та перебування в м.Одеса — документами навчального закладу.
Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення аліментів суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено факту проживання дітей разом із ним та перебування їх на його утриманні, а також не обґрунтовано заявлений розмір аліментів. Надані ним докази не підтверджують зазначених обставин, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції.
Обставини справи.
Сторони є батьками трьох неповнолітніх дітей:
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції;
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції;
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).
Згідно довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 06 липня 2022 року, відповідачка ОСОБА_2 та діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебувають на обліку як внутрішньопереміщені особи з адресою перебування АДРЕСА_1 .
Із змісту відзиву ОСОБА_2 на позовну заяву вбачається, що до 28.08.2025 року усі діти фактично проживали разом з матір”ю, а після зазначеної дати фактичне перебування дітей з батьком має спірний характер та стало предметом судового розгляду у справі №595/1698/25.
Як вбачається з ЄДРСР, Інгульським районним судом Миколаївської області розглядається цивільна справа №595/1698/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Управління сім”ї, молодіжної політики та спорту Тернопільської міської ради, Служби у справах дітей Бучацької міської ради про визначення місця проживання дітей. 
Із змісту ухвали Інгульського районного суду від 25 травня 2026 року про забезпечення позову у справі №595/1698/25 вбачається, що ОСОБА_1 зобов”язано повідомляти ОСОБА_2 про точне місце проживання дітей ОСОБА_4 , 2014 р.н. та ОСОБА_5 , 2016 р.н., до набрання законної сили рішенням, а також зобов”язано ОСОБА_1 забезпечити можливість щоденного спілкування дітей з матір”ю ОСОБА_2 засобами телефонного, електронного та інших засобів зв”язку протягом 30 хвилин кожного дня, до набрання рішенням законної сили. 
Крім цього, як вбачається з характеристики ОСОБА_4 , виданої Одеською гімназією №21 від 11 червня 2026 року №01-12/84, ОСОБА_4 навчається в Одеській гімназії №21 Одеської міської ради з 1 вересня 2025 року за змішаною формою навчання, за час навчання зарекомендував себе як старанний, здібний та цілеспрямованим. Батько приділяє належну увагу вихованню, систематично контролює навчання. Мати з класним керівником зв`язок не підтримує.
ОСОБА_5 навчається в Одеській гімназії №21 Одеської міської ради з 9 вересня 2025 року за змішаною формою, з 12 січня 2026 року перейшла на сімейну форму навчання. Батько приділяє велику увагу вихованню та навчанню, співпрацює з класним керівником і бере активну участь в житті класу. Мати з класним керівником та адміністрацією закладу зв`язок не підтримує, що підтверджується характеристикою ОСОБА_5 , виданою Одеською гімназією №21 від 11 червня 2026 року №01-12/85.
Малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 фактично перебувають разом з батьком поза межами Тернопільської міської територіальної громади. На території громади разом з матір`ю проживає лише наймолодша дитина - ОСОБА_6 , що підтверджується листом Тернопільської міської ради №19814-Ф/2026 від 29.06.2026 року.
ОСОБА_2 з 16 травня 2025 року працює в АТ "УКРСИББАНК" на посаді старшого фахівця з обслуговування клієнтів відділення №1002, що підтверджується довідкою №58-2-01/1230 від 06.11.2025 року, виданою АТ "УКРСИББАНК".
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права.
У статті 180 СК України встановлений обов”язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов”язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. 
Статтею 181 СК визначено, що способи виконання батьками обов”язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За своєю суттю аліменти — це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні (такий висновок відповідає правовій позиції, неодноразово висловленій Верховним Судом, зокрема, у постановах від 4 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16-ц), від 03 лютого 2021 року (справа № 520/21069/18).
Незважаючи на те, що між сторонами може існувати спір про визначення місця проживання дитини, до моменту його вирішення дитина за жодних обставин не може бути позбавлена належних засобів для існування, оскільки її право на гідне життя, розвиток і забезпечення базових потреб є безумовним та підлягає першочерговому захисту. Обов`язок утримання дитини має пріоритетний характер і не може бути поставлений під сумнів або обмежений (постанова Верховного Суду від 16 квітня 2026 року у справі №314/3990/24).
Сама відповідачка ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву не заперечувала фактичне проживання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 28.08.2025 року разом з позивачем, однак суд першої інстанції не надав належної оцінки цій обставині.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про недоведеність факту проживання дітей із позивачем не відповідає наявним у справі доказам та фактичним обставинам. Суд першої інстанції безпідставно поклав на позивача обов`язок доводити обставину, яку відповідачка фактично не заперечувала.
Наявність між сторонами спору щодо того, з ким надалі має бути визначено місце проживання дітей, не перешкоджає вирішенню питання про стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким фактично проживають діти. 
Отже, оскільки діти з 28.08.2025 року проживають разом із позивачем, відповідачка не приймає участі у їх утриманні, тому наявні підстави для стягнення аліментів на утримання дітей.
При визначенні розміру аліментів апеляційний суд виходить з наступного. 
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до частини першої статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Доказів щодо розміру щомісячного доходу відповідачки позивачем суду не надано, клопотань про витребування таких доказів судом заявлено не було.
Матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б свідчили про те, що відповідачка спроможна сплачувати аліменти у заявленому позивачем до стягнення розмірі (20 000,00 грн).
Водночас, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених ЦПК України (частина сьома статті 81 ЦПК України). 
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина друга статті 182 СК України). 
Відповідно до статті 7 Закону України Про державний бюджет України на 2026 рік № 4695-IX від 03 грудня 2025 року з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 3512 гривень.
За таких обставин, приймаючи до уваги те, що діти фактично проживають з батьком, відповідачка проживає окремо, працевлаштована, у зв`язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, тому суд прийшов до переконання про стягнення аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі у розмірі по 3600 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду.
Відповідно пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Отже, судове рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.
При цьому колегія суддів зазначає, що у випадку визначення судовим рішенням у справі №595/1698/25 місця проживання дітей разом з матір”ю остання з моменту виконання такого рішення вправі звернутись в суд із відповідними позовними вимогами про припинення стягнення з неї аліментів на користь ОСОБА_1 . 
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Позивач з огляду на положення п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подачу цього позову звільнена від сплати судового збору.
Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорцій но до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно з п. п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір, ставка якого складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1331,20 грн.).
Згідно п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду фізичною особою або фізичною особою - підприємцем розмір судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то процентне співвідношення задоволених вимог становить 36 % ((7200,00 грн. задоволені вимоги) / (20000,00 грн. заявлені позовні вимоги )*100%).
З огляду на це, з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 479,23 грн. (1331,20* 36%) за розгляд справи в суді першої інстанції та 718,84 грн. (1996,80*36%) за розгляд справи в суді апеляційної інстанції на загальну суму 1198,07грн.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 24 квітня 2026 року — скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3 600 (три тисячі шістсот) грн. на кожну дитину шомісячно, починаючи з 17 березня 2026 року і до досягнення дітьми повноліття.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 1198,07 гривень.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 1 вересня 2026 року. 

Головуюча         М.В. Хома

Судді          Б.О. Гірський 

О.З. Костів