Справа № 134/1097/26
2/134/700/2026
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
10 вересня 2026 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області
у складі: головуючої судді Кантонистої О.О.
за участю секретаря судового засідання Чорної В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

24 червня 2026 року до Крижопільського районного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначає, що 09 вересня 2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (далі - ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП») та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 11486-09/2024, за умовами якого відповідачка отримала кредит у сумі 7 000,00 грн, який зобов`язалася повернути у визначений договором строк, а також сплатити проценти за користування кредитними коштами.
Кредитний договір укладено в електронній формі відповідно до ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» шляхом використання відповідачкою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, однак відповідачка в порушення умов договору не повернула отримані кредитні кошти та не сплатила передбачені договором проценти.
24 березня 2025 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 24032025, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за договором № 11486-09/2024 від 09 вересня 2024 року, боржником за яким є відповідачка.
Станом на день подання позову заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором становить 15 470,00 грн, з яких: 5 950,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 1 785,00 грн - заборгованість за процентами; 7 735,00 грн - заборгованість за штрафом.
Оскільки ОСОБА_1 добровільно не виконала своїх зобов`язань, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», яке набуло права вимоги за кредитним договором № 11486-09/2024 від 09 вересня 2024 року, просить стягнути з відповідачки на свою користь 15 470,00 грн заборгованості, а також судові витрати: 2 662,40 грн судового збору та 8 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 25 червня 2026 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
Ухвалою Крижопільського районного суду від 21 липня 2026 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з першою неявкою належним чином повідомленої відповідачки.
У судове засідання, призначене на 10 вересня 2026 року, учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивача – адвокат Усенко М.І. подав клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачка ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у порядку, визначеному п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, причини її неявки суду невідомі.
У встановлений судом строк відповідачка не подала відзив на позов, тому суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними у ній матеріалами.
Ухвалою Крижопільського районного суду від 10 вересня 2026 року постановлено провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи виник спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 09 вересня 2024 року відповідачка заповнила та підписала заявку-анкету клієнта на отримання фінансового кредиту, у якій зазначила свої персональні дані, місце проживання, контактну інформацію, відомості про місце роботи, розмір щомісячного доходу, а також реквізити платіжної картки, на яку мали бути зараховані кредитні кошти. Підписанням цієї заявки-анкети відповідачка підтвердила, що до укладення кредитного договору ознайомилася з Правилами надання коштів у кредит ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», паспортом споживчого кредиту та порядком інформування споживачів щодо послуг споживчого кредитування, погодилася з їх умовами, а також надала згоду на використання електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора під час укладення кредитного договору.
Паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором «W974», містить інформацію про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, орієнтовну загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, графік платежів, а також наслідки невиконання чи неналежного виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит.
09 вересня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 11486-09/2024, відповідно до умов якого товариство надало відповідачці фінансовий кредит у розмірі 7 000,00 грн, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку і на умовах, визначених цим договором.
Договір укладений сторонами дистанційно шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором «W974».
Відповідно до довідки про ідентифікацію, виданої ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», ОСОБА_1 , з якою укладено кредитний договір № 11486-09/2024 від 09.09.2024, ідентифікована ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», одноразовий ідентифікатор «W974» був надісланий позичальнику 09.09.2024 о 21 год. 22 хв. на номер телефону НОМЕР_1 .
Згідно з п. 1.2 кредитного договору кредит надається строком на 120 днів; наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити відповідно до графіка платежів. Кінцева дата погашення кредиту 06 січня 2025 року.
Відповідно до пунктів 1.4, 1.4.1 кредитного договору за користування кредитом нараховуються проценти за фіксованою процентною ставкою. Денна процентна ставка становить 1,00 % від суми кредиту та застосовується протягом установленого договором строку кредитування (120 днів). Зазначений тариф залишається незмінним протягом строку дії договору.
Пунктом 1.5 договору передбачено, що детальні строки повернення кредиту та сплати процентів визначені у графіку платежів, який є додатком № 1 до договору.
Відповідно до пункту 1.6 договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті шляхом перерахування коштів на платіжну картку № НОМЕР_2 хх-хххх-6753 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави та вважається наданим у день перерахування товариством його суми за зазначеними реквізитами.
Згідно з графіком платежів, де визначено строки та розміри платежів з погашення кредиту і сплати процентів за користування ним, загальна сума платежів за договором становить 14 770 грн, з яких 7 000 грн - сума кредиту, а 7 770 грн - проценти.
Листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» № 3426_260217115847 від 17 лютого 2026 року підтверджується перерахування 09 вересня 2024 року о 21 год. 25 хв. кредитних коштів у сумі 7 000,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_3 (номер транзакції в системі iPay.ua – 505168000).
Крім того, повідомленням АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 20.1.0.0.0/7-260723/43448-БТ від 24 липня 2026 року, наданим на виконання ухвали суду від 25 червня 2026 року, та випискою з рахунку підтверджується зарахування 09 вересня 2024 року на належну відповідачці банківську картку № НОМЕР_3 коштів у сумі 7 000,00 грн.
Судом також встановлено, що 24 березня 2025 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 24032025, за умовами якого фактор передає клієнту грошові кошти за плату, а клієнт відступає фактору права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, включеними до портфеля заборгованості. Унаслідок такого відступлення фактор замінює клієнта у відповідних кредитних зобов`язаннях та набуває право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами.
Факт оплати ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» суми фінансування за договором факторингу № 24032025 від 24 березня 2025 року підтверджується платіжною інструкцією № 5943 від 24 березня 2025 року.
Передача Реєстру боржників від первісного кредитора до позивача підтверджується актом приймання-передачі письмового та електронного Реєстру боржників від 24 березня 2025 року до договору факторингу № 24032025, згідно з яким ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передало, а ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» прийняло Реєстр боржників, складений у письмовій та електронній формах.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 24032025 від 24 березня 2025 року ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 11486-09/2024 від 09 вересня 2024 року (№ з/п у Реєстрі 2932) у сумі 15 470,00 грн, з яких: 5 950,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 1 785,00 грн - заборгованість за процентами; 7 735,00 грн - заборгованість за штрафом.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальними витратами за споживчим кредитом є витрати споживача, зокрема проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові й супутні послуги кредитодавця або кредитного посередника (за наявності), пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Частиною першою ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною першою ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором.
Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 5 липня 2017 року (справа № 6-459цс17), згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору. Відтак суди мають з`ясувати належним чином обсяг і зміст прав, які перейшли до нового кредитора та чи існували вони на момент їх переходу.
Судом встановлено, що 09 вересня 2024 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» в електронній формі кредитний договір № 11486-09/2024, на виконання умов якого товариство перерахувало на картковий рахунок відповідачки кредитні кошти в сумі 7 000,00 грн, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку, визначеному договором, однак свої зобов`язання належним чином не виконала.
Згідно з наданим позивачем розрахунком, станом на 24 березня 2025 року (день відступлення права вимоги) заборгованість відповідачки за кредитним договором становила 15 470,00 грн, з яких: 5 950,00 грн - прострочена сума кредиту, 1 785,00 грн - прострочені проценти, 7 735,00 грн - штраф. Усього відповідачкою сплачено 7 035,00 грн, з яких 1 050,00 грн зараховано в рахунок погашення кредиту та 5 985,00 грн - у рахунок сплати процентів.
Зазначені проценти в сумі 1 785,00 грн нараховані за останній розрахунковий період у межах погодженого сторонами строку кредитування та підлягали сплаті 06 січня 2025 року відповідно до графіка платежів.
Після набуття права грошової вимоги за кредитним договором позивач жодних нарахувань за договором не здійснював.
Оскільки ОСОБА_1 не виконала в повному обсязі своїх зобов`язань за кредитним договором № 11486-09/2024 від 09 вересня 2024 року, вона несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за цим договором перед новим кредитором ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором.
ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» надіслало ОСОБА_1 досудову вимогу № 24271621 від 08 червня 2026 року щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 11486-09/2024 від 09 вересня 2024 року, яка залишилась без виконання.
З огляду на встановлені судом обставини позовні вимоги ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»» підлягають задоволенню в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в сумі 5 950,00 грн та процентів за користування кредитом у сумі 1 785,00 грн, а всього – 7 735,00 грн, оскільки їх обґрунтованість підтверджена належними та допустимими доказами.
Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» також просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за штрафом у сумі 7 735,00 грн.
Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пунктом 5.3 кредитного договору передбачено, що в разі прострочення платежу товариство нараховує штраф у розмірі 100 % від суми простроченої заборгованості з урахуванням обмежень, встановлених законодавством України. 
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та протягом тридцяти днів після його припинення або скасування позичальник звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) та інших платежів за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором кредиту (позики). Нараховані з 24 лютого 2022 року неустойка (штраф, пеня) та інші платежі за таке прострочення підлягають списанню кредитодавцем.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який діє дотепер.
Зміни, внесені Законом України від 22 листопада 2023 року № 3498-ІХ до Закону України «Про споживче кредитування», не змінили правового регулювання, встановленого пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 7 735,00 грн, нарахованого у період дії воєнного стану, задоволенню не підлягають.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
При розподілі судових витрат суд виходить з наступного.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі № 753/1203/18.
Як вбачається з матеріалів справи, 01 липня 2025 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Апологет» був укладений договір про надання правничої допомоги № 0107, згідно з п. 2.3 якого вартість наданих послуг правничої допомоги за 1 (одну) кредитну справу складає 8 000,00 грн без ПДВ.
Згідно з актом наданих послуг правничої допомоги № 506 від 08 червня 2026 року та детальним описом наданих послуг до цього акта, вартість наданих Адвокатським об`єднанням «Апологет» послуг щодо підготовки позовної заяви ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором становить 8 000,00 грн. Вказані послуги складаються з наступних дій: надання усної консультації - 30 хв., ознайомлення з матеріалами кредитної справи - 2 год., погодження правової позиції у справі - 30 хв., складання позовної заяви та подання до суду - 3 год. 30 хв., а всього 6 год. 30 хв.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспіврозмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі № 211/3113/16-ц).
Суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.01.2023 року у справі № 910/7032/17).
Попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 31.08.2023 у справі № 824/20/23).
Так, у питанні щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу Верховний Суд неодноразово наголошував, що зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності таких витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Відповідачка клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до суду не подавала.
Разом з тим, Верховний Суд у своїй постанові від 28 червня 2023 року у справі № 369/576/22 зазначив, що суд може з власної ініціативи зменшити розмір витрат на правничу допомогу, застосувавши критерії, визначені у частинах третій-п`ятій, дев`ятій статті 141 ЦПК України, а не у частині четвертій статті 137 ЦПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони про зменшення розміру таких витрат.
Суд вважає, що розмір заявлених стороною позивача витрат на правничу допомогу є завищеним та непропорційним до предмета спору, оскільки дана справа незначної складності, з ціною позову 15 470,00 грн, судова практика щодо вирішення спорів, пов`язаних зі стягненням кредитної заборгованості, є сталою і передбачуваною. Такі послуги, як усна консультація клієнта, ознайомлення з матеріалами кредитної справи, узгодження правової позиції, мають лише усний/аналітичний характер без вчинення відповідних процесуальних дій, є похідними від складання процесуальних документів та не можуть займати багато часу.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до 6 000,00 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням конкретних обставин справи, на переконання суду, є справедливим та обґрунтованим, співмірним із складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 15 470,00 грн, а підлягає задоволенню в сумі 7 735,00 грн, що становить 50 % (7 735,00 х 100 : 15 470,00). Тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1 331,20 грн судового збору (2 662,40 х 50 %) та 3 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу (6 000,00 х 50 %). 
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 280-282 ЦПК України, суд –

ухвалив:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 11486-09/2024 від 09 вересня 2024 року в розмірі 7 735,00 грн (сім тисяч сімсот тридцять п`ять гривень 00 копійок), з яких: 5 950,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 1 785,00 грн - заборгованість за процентами.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» 1 331,20 грн судового збору та 3 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, а всього 4 331,20 грн (чотири тисячі триста тридцять одна гривня 20 копійок) судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», місцезнаходження: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, код ЄДРПОУ 35234236.
Відповідачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя