ПОДІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 505/4711/24
Провадження № 2/505/1139/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 року          місто Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді   Дзюбинського А.О.,
за участю:
секретаря судового засідання  Антонюк Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Подільського міськрайонного суду Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій учасників справи
До Подільського міськрайонного суду Одеської області надійшла позовна заява від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
В обґрунтування поданого позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначило про те, що 30.11.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 76996998. Згідно з п.1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
14.06.2021 між TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників № 25 від 20.06.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 29 663,40 грн, з яких: 7 320 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 22 343,40 грн - сума заборгованості за відсотками.
31.01.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 7534594. Відповідно до п.п. 2.1. п. 2 кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Авентус Україна» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» (п.п. 9.8 Кредитного договору), які розміщені на сайті creditplus.ua. 
27.09.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено договір факторингу № 27092024, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників від 27.09.2024 до договору факторингу № 27092024 від 27.09.2024 , ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 33 488 грн, з яких:
9 200 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 24 288 грн - сума заборгованості за відсотками.
19.12.2019 ОСОБА_1 уклала з АТ «Таскомбанк» договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №7351505_RESTRUCT, підписанням якого акцептував публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті банку та беззастережно приєдналась до умов договору. Строк дії кредитного ліміту за кредитним договором становить 365 днів з моменту повідомлення банком про факт встановлення кредитного ліміту. 
10.09.2021 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено договір факторингу № НІ/11/5-Ф, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.
Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу №НІ/11/5-Ф від 10.09.2021 реєстру прав вимог, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 6 310,74 грн, з яких: 4 415,09 грн - залишок заборгованості по основному боргу, 0.01 грн - залишок заборгованості по процентам, 1 884,70 грн - залишок заборгованості по комісії, 10,94 грн - пеня/штрафи, нарахована позичальнику.
Всупереч умовам кредитного договору , незважаючи на повідомлення, відповідач лише частково виконав своє зобов`язання, оскільки після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній здійснив декілька платежів в період з 18.08.2022 по 07.11.2022, на загальну суму 2 900,00 грн для погашення існуючої заборгованості. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 7351505_RESTRUCT від 19.12.2019 в сумі 3 410,74 грн, з яких: 3 399,80 грн. - залишок заборгованості по основному боргу, 10,94 грн - пеня/штрафи, нарахована позичальнику.
Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості:
- за договором позики № 76996998 в розмірі 29 663,40 грн, з яких: 7 320 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 22 343,40 грн - сума заборгованості за відсотками;
- за кредитним договором № 7534594 в розмірі 33 488 грн, з яких: 9 200 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 24 288 грн - сума заборгованості за відсотками;
- за кредитним договором № 7351505_RESTRUCT від 19.12.2019 в сумі 3 410,74 грн, з яких: 3 399,80 грн. - залишок заборгованості по основному боргу, 10,94 грн - пеня/штрафи, нарахована позичальнику. 
Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі: 66 562,14 грн, а також понесені судові витрати.
Позиція відповідача
Відповідач подала відзив на позов, відповідно до якого визнала позовні вимоги лише у частині стягнення тіла кредиту у розмірі 19 930,74 грн.
Так, до позовної заяви позивач в додатку не надав детального розрахунку з калькуляцією обчислення суми заборгованості щодо нарахування відсотків, з цього їй не зрозуміло, яким чином нараховано суму за сплату відсотків за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 46 631,40 грн та пені 10,94 грн.
Просила врахувати, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Також повідомила, що її фінансове становище в дійсний момент внаслідок воєнного стану запровадженого на території України ускладнено.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 16.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі.
17.06.2025 відповідачем подано відзив на позов.
04.07.2025 представником позивача подано відповідь на відзив на позов.
04.08.2025 представником позивача подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.
Представник позивача у позовній заяві просив проводити судове засідання за його відсутності, проти ухвалення заочного судового рішення не заперечував.
Позивач та відповідач у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені.
Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Щодо договору № 76996998 від 30.11.2023
Судом встановлено, що відповідно до позики договору № 76996998 від 30.11.2023, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , відповідачу було надано кредит у розмірі 12 000 грн. Строк кредитування 30 днів (п. 2.2 Договору). Згідно п. 2.3 Договору процентна ставка фіксована та складає 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування. Дата повернення позики 29.12.2023. Орієнтована загальна вартість позики 14 700 грн.
Договір укладено у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», договір відповідачем підписано електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «7IF6TMbKpL». 
14.06.2021 між TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до додаткової угоди № 29 від 20.06.2024 до договору факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників № 25 від 20.06.2024. 
Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому - передачі реєстру боржників від 20.06.2024, підтверджує факт переходу від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу.
Відповідно до Витягу з реєстру боржників № 25 від 20.06.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача  ОСОБА_1 на суму 29 663,40 грн, в тому числі 7 320 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 22 343,40 грн - сума заборгованості за відсотками.
Суд враховує, що позивач заявив до стягнення залишок основної заборгованості у розмірі 7 320 грн, який відповідач не заперечувала та визнала у складі загальної суми основного боргу.
Щодо договору № 7534594 від 31.01.2024
Встановлено, що 31.01.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 7534594, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» зобов`язується надати позичальнику кредит в сумі 9 200 грн на строк на 360 днів, термін повернення кредиту 25.01.2025, із застосуванням стандартної процентної ставки 2,20 % на день (п. 1.5.1. Договору) та зниженої процентної ставки 1,65 % на день при достроковому погашенні заборгованості (п. 1.5.1. Договору), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п. 1.2. Договору).
Пунктом 2.1. договору передбачено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.
Вказаний Договір разом із Паспортом споживчого кредиту до нього з аналогічними Договору умовами підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора «А5646».
27.09.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено договір факторингу № 27092024, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому - передачі реєстру боржників від 27.09.2024, підтверджує факт переходу від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу.
Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 27.09.2024 до договору факторингу № 27092024 від 27.09.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача  ОСОБА_1 на суму 33 488,00 грн, в тому числі 9 200 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 24 288 грн - сума заборгованості за відсотками.
Щодо договору № 7351505_RESTRUCT від 19.12.2019
Судом встановлено, що 19.12.2019 між АТ «Таскомбанк» та  ОСОБА_1 було укладено заяву-договір про надання кредиту на власні потреби на умовах договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 7351505_RESTRUCT.
За змістом вказаної заяви-договору, відповідачу було надано кредит у розмірі 6 499,07 грн. Строк кредитування 12 місяців з 19.12.2019 по 19.12.2020 (п. 1.2 заяви-договору). Згідно п. 1.4 заяви-договору, проценти за користування кредитом 0,001 %, комісія за обслуговування кредиту 2,90 % (п.1.5 заяви-договору).
Заява-договір № 7351505_RESTRUCT від 19.12.2019, детальний розпис складових загальної вартості кредиту та графік платежів, підписані відповідачем власноручно.
10.09.2021 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено договір факторингу № НІ/11/5-Ф, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.
Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому - передачі реєстру боржників від 10.09.2021, підтверджує факт переходу від АТ «Таскомбанк» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимог від 10.09.2021до договору факторингу № НІ/11/5-Ф від 10.09.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача  ОСОБА_1 на суму 6 310,74 грн, в тому числі 4 415,09 грн - залишок заборгованості по основному боргу, 0.01 грн - залишок заборгованості по процентам, 1 884,70 грн - залишок заборгованості по комісії, 10,94 грн - пеня/штрафи, нарахована позичальнику.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 7351505_RESTRUCT від 19.12.2019,  ОСОБА_1 після відступлення ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги, здійснено платежі в період з 18.08.2022 по 07.11.2022 на загальну суму 2 900,00 грн для погашення існуючої заборгованості. 
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 7351505_RESTRUCT від 19.12.2019 в сумі 3 410,74 грн, з яких: 3 399,80 грн. - залишок заборгованості по основному боргу, 10,94 грн - пеня/штрафи, нарахована позичальнику.
Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та відповідачем ОСОБА_1 є відносини, які пов`язані із укладанням кредитних договорів, отриманням на їх виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договорами, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини), на підставі відступлення прав вимоги (договорів факторингу).
Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення основної суми кредиту.
Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань (постанова Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 361/2105/16-ц).
Щодо законодавчого обмеження розміру процентної ставки 
Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація учасниками справи спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі № 265/6582/16-ц від 04.09.2019.
Суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 № 3498-IX, який набув чинності 24.12.2023, пунктом 5 розділу І цього Закону, внесені зміни до ст. 8 та Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».
Так, ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено ч. 5, у якій зазначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» доповнені п. 17 у якому зазначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів (з 25.12.2023 до 22.04.2024) - 2,5 %, протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024).
Водночас у п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" зазначено, що дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Тобто, вимоги п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", діють лише щодо договорів про споживчий кредит, які були укладені до набрання чинності цим Законом (до 24.12.2023) і лише, якщо строк їх дії продовжувався після набрання чинності цим Законом.
У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку, що оскільки кредитний договір у цій справі укладений після набуття чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", то на нього не поширюється п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», відтак у зазначених договорах максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Суд враховує, що нікчемний правочин або його окремі умови є недійсними в силу закону незалежно від визнання їх такими судом, а тому суд вправі застосувати наслідки нікчемності з власної ініціативи
Щодо стягнення неустойки за кредитними договорами в період дії воєнного стану
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Згідно з ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Відповідно до положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжений та діє на даний час.
Разом з тим, Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» були внесені зміни до ЗУ "Про споживче кредитування", зокрема до Прикінцевих та Перехідних положень.
Водночас, відповідно до пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у разі прострочення споживачем у період з 01.03.2020 до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.
Згідно з ч. 2 ст. 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є саме Цивільний кодекс України. Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України.
Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 10.10.2018 у справі № 362/2159/15-ц.
Норма п. 18 Прикінцевих положень ЦК України є спеціальною нормою в період воєнного стану, що прямо регулює відповідальність за кредитними зобов`язаннями, а тому підлягає безпосередньому застосуванню.
Відтак, твердження, про те, що за договорами укладеними з 24.01.2024 року, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань є безпідставним, таким, що ґрунтується на хибному тлумаченні норм матеріального права та прямо спростовується актуальною практикою Верховного Суду.
Вказана правова позиція щодо імперативного та пріоритетного застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України закріплена у Постанові Пленуму Верховного Суду від 07 лютого 2025 року № 6 «Про відмову у зверненні до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України...».
У вказаній постанові Пленум Верховного Суду наголосив, що законодавець чітко передбачив особливості регулювання наслідків прострочення виконання грошових зобов`язань у період дії воєнного стану. Ці особливості полягають у встановленні спеціальних правових наслідків, а саме: позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплатити на користь кредитодавця неустойку (штраф, пеню) та інші платежі за таке прострочення, а вже нараховані суми підлягають списанню. При цьому Пленум констатував, що такі законодавчі обмеження не можуть розглядатися як порушення права кредитора на мирне володіння майном, оскільки ці заходи мають виключно тимчасовий характер та спрямовані на захист інтересів боржника в умовах воєнного стану.
Більше того, Верховний Суд вже неодноразово робив висновки щодо застосування п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі договорів, незалежно від дати їх укладення в межах дії воєнного стану. Зокрема, судом касаційної інстанції сформовано сталу практику, згідно з якою дія зазначеного пункту поширюється на кредитні договори (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 18.10.2023 у справі № 706/68/23, усі види кредитних (позикових) боргових зобов`язань перед юридичними та фізичними особами (ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.06.2024 у справі № 910/13689/23).
За таких обставин суд доходить висновку, що штрафи, неустойка, пеня та інші платежі, як захід відповідальності на період воєнного стану не нараховуються за такими договорами і підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України поширюється на усі види кредитних (позикових) боргових зобов`язань, як перед юридичними, так і перед фізичними особами та поширюється як на відповідальність, визначену статтею 625 ЦК України, так і на інші види відповідальності, визначені відповідними кредитними договорами: штрафи, неустойку, пеню та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами.
Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 30.11.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем  ОСОБА_1 укладено договір позики № 76996998, відповідно до якого кредитодавець надав відповідачу грошові кошти у сумі 12 000 грн на строк 30 днів із процентною ставкою 2,5 %.
31.01.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем  ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 7534594, відповідно до якого кредитодавець надав відповідачу грошові кошти у сумі 9 200 грн на строк 360 днів із застосуванням стандартної процентної ставки 2,20 % на день.
19.12.2019 між АТ «Таскомбанк» та відповідачем  ОСОБА_1 укладено заяву-договір про надання кредиту на власні потреби на умовах договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 7351505_RESTRUCT, відповідно до якої відповідачу було надано кредит у розмірі 6 499,07 грн. Строк кредитування 12 місяців з 19.12.2019 по 19.12.2020 (п. 1.2 заяви-договору). Згідно п. 1.4 заяви-договору, проценти за користування кредитом 0,001 %, комісія за обслуговування кредиту 2,90 % (п.1.5 заяви-договору).
У подальшому право вимоги за вказаними договорами було відступлено позивачу на підставі договорів факторингу, у зв`язку з чим останній набув статусу нового кредитора у зобов`язаннях.
Відповідач підтвердила факт укладення договорів та отримання кредитних коштів. 
Оскільки факт укладення кредитних договорів, отримання відповідачем кредитних коштів та наявність непогашеного залишку основної суми боргу підтверджуються матеріалами справи, а відповідач ці обставини не заперечує, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача лише неповернутої основної суми кредитів.
Разом із тим, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення процентів за користування кредитними коштами.
Так, відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України саме на позивача покладається обов`язок доведення обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.
На підтвердження заявленого розміру заборгованості позивач не надав детального розрахунку за кожним із кредитних договорів із зазначенням періодів нарахування процентів, розміру фактично здійснених відповідачем платежів, черговості їх зарахування, залишку основного боргу після кожного платежу, а також порядку визначення суми процентів, що заявлена до стягнення.
Із матеріалів справи вбачається, що сума основного боргу за договорами, яку просить стягнути позивач, є меншою за суму фактично отриманих відповідачем кредитних коштів, що свідчить про здійснення останньою часткового погашення заборгованості. Однак матеріали справи не містять відомостей про дату, розмір та призначення таких платежів за кожним договором, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити правильність визначення залишку основного боргу та правильність нарахування процентів.
Крім того, відповідач заперечила проти стягнення процентів та інших платежів, посилаючись на їх недоведеність, тоді як позивач належних та достатніх доказів на спростування цих заперечень суду не надав.
Суд також враховує, що за кредитним договором № 7534594 від 31.01.2024 підлягають застосуванню положення частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки. Разом з тим відсутність детального розрахунку заборгованості не дає можливості перевірити, чи здійснено нарахування процентів відповідно до встановленого законом обмеження, а також визначити, яка саме частина заявлених до стягнення процентів є правомірною.
Наданий позивачем розрахунок містить лише кінцеві суми заборгованості та не містить відомостей про періоди нарахування процентів, рух коштів, дату та розмір здійснених платежів, алгоритм обчислення процентів, що позбавляє суд можливості перевірити його правильність.
Суд не вправі самостійно здійснювати розрахунок заборгованості, визначати періоди нарахування процентів, розподіляти здійснені відповідачем платежі чи замінювати собою сторону спору при доведенні позовних вимог, оскільки це суперечило б принципам змагальності сторін та диспозитивності цивільного процесу.
Позивач у відповіді на відзив посилався на те, що з метою надання вичерпної інформації по справі, позивач звертався до ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Авентус Україна» та АТ «Таскомбанк» з запитом щодо надання детальних розрахунків заборгованості ОСОБА_1 . Проте, відповіді від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та АТ «Таскомбанк» отримано так і не було.
Суд звертає увагу, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є професійним учасником ринку фінансових послуг, основним видом діяльності якого є набуття права вимоги за кредитними зобов`язаннями та здійснення їх судового стягнення. Звертаючись до суду з відповідною позовною заявою, позивач повинен був усвідомлювати обсяг доказів, необхідних для підтвердження заявлених вимог, а також завчасно забезпечити отримання документів, які підтверджують склад і розмір заборгованості.
Сам по собі факт звернення позивача після подання позову до ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Авентус Україна» та АТ «Таскомбанк» із запитом про надання первинних бухгалтерських документів не свідчить про існування об`єктивних перешкод для їх отримання до моменту подання позову. 
За таких обставин суд доходить висновку, що позивачем доведено лише факт отримання відповідачем кредитних коштів та наявність непогашеного залишку основної суми боргу, який відповідачем не заперечується. Натомість вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, належними, допустимими та достатніми доказами не підтверджені, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має сумнівів щодо добровільності та достовірності такого визнання.
Суд враховує, що відповідач фактично визнала лише суму основної заборгованості, тоді як включення до зазначеної суми 10,94 грн пені не може бути прийняте судом, оскільки вимога про її стягнення суперечить пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Щодо стягнення неустойки в сумі 10,94 грн 
Суд зазначає, що Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18.
Згідно з вказаною нормою, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, передбаченим частиною першою цієї статті, позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, нарахування яких передбачено договором за прострочення виконання зобов`язань, нараховані після 24.02.2022, підлягають списанню.
Враховуючи, що прострочення виконання зобов`язання відбулося під час дії воєнного стану, нарахування позивачем неустойки у розмірі 10,94 грн суперечить наведеним вимогам закону. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.
Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини справи, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено факт укладення договору позики № 76996998 від 30.11.2023, кредитного договору № 7534594 від 31.01.2024 та договору про надання кредиту № 7351505_RESTRUCT від 19.12.2019, отримання відповідачем кредитних коштів, а також перехід до позивача права вимоги за зазначеними договорами на підставі договорів факторингу. Разом із тим позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами правомірність і розмір заявлених до стягнення процентів за користування кредитними коштами, оскільки до матеріалів справи не надано детального розрахунку заборгованості, який би давав можливість перевірити порядок їх нарахування, врахувати здійснені відповідачем платежі та перевірити дотримання вимог законодавства щодо максимального розміру денної процентної ставки. У зв`язку з цим позов підлягає частковому задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість лише за основною сумою боргу у загальному розмірі 19 919,80 грн, з яких 7 320 грн - за договором позики № 76996998 від 30.11.2023, 9 200 грн - за кредитним договором № 7534594 від 31.01.2024 та 3 399,80 грн - за договором № 7351505_RESTRUCT від 19.12.2019, тоді як у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом та пені слід відмовити.
Розподіл судових витрат у справі
Судовий збір
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позовної заяви до суду ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією АТ «Сенс банк» № 88033 від 15.11.2024.
Оскільки позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 906,18 грн (3 028,00 грн х 19 919,80 грн / 66 562,14 грн)).
Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 49, 76, 81, 141, 178, 247, 258, 259, 263-265, 278 ЦПК України, ст. 207, 526, 546, 626, 628, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 19 919 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять) гривень 80 копійок, а саме: за договором позики № 76996998 від 30.11.2023 у розмірі 7 320 грн, за кредитним договором № 7534594 від 31.01.2024 у розмірі 9 200 грн, за заявою-договором № 7351505_RESTRUCT від 19.12.2019 у розмірі 3 399,80 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати в розмірі 906 (дев`ятсот шість) гривень 18 копійок.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 10.07.2026.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35625014, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, тел. +380444998590
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_3 

Суддя
Подільського міськрайонного суду
Одеської області        Андрій ДЗЮБИНСЬКИЙ