ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 673/990/25
Провадження № 11-кп/820/547/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:
головуючої – судді    ОСОБА_1 ,
суддів      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря с/з   ОСОБА_4 ,
прокурора     ОСОБА_5 ,
обвинуваченого    ОСОБА_6 ,
захисника     ОСОБА_7 , 
потерпілої     ОСОБА_8 
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеокоференції матеріали кримінального провадження № 12025243000002169, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 липня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_6  у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, за апеляційною скаргою процесуального прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 29 червня 2026 року та ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 06 липня 2026 року про виправлення описки у вироку Деражнянського районного суду Хмельницької області від 29 червня 2026 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Деражнянського районного суду від 29 червня 2026 року
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дунаївці Дунаєвецького району Хмельницької області, що фактично проживає по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, з базовою середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого: вироком Хмельницького районного суду Хмельницької області від 12.12.2003 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років. Звільнений 06.05.2010 з Шепетівської ВК № 98 по відбуттю строку покарання; вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 04.11.2015 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 15.04.2016 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 09.03.2017 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185, ст.71 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. Звільнений 28.12.2019 з Вінницької ВК № 86 по відбуттю строку покарання; вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 18.08.2022 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ст. 126-1, ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. Звільнений 28.10.2024 з Райковецької ВК №78, на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 24.10.2024 у зв?язку із усуненням караності діяння; вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 18.04.2025 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, до покарання у вигляді 240 годин громадських робіт; ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 12.06.2025 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, до покарання у вигляді 1 року 22 днів обмеження волі, 
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст.71 КК України, до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання у виді обмеження волі, визначеного ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 12.06.2025 року.
Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Відповідно до п.п. 4, 5 ч.1 ст.91-1 КК України застосовано до ОСОБА_6 обмежувальні заходи на строк 3 місяці у виді:
- заборони листування, телефонних переговорів з ОСОБА_8 , яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронні комунікації особисто або через третіх осіб;
- направлення для проходження програми для кривдників.
Попереджено ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за ст.390-1 КК України за умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України, зокрема за умисне ухилення від проходження програми для кривдників.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України. 
Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 06 липня 2026 року виправлено описку, допущену при написанні вироку Деражнянського районного суду Хмельницької області від 29 червня 2026 року, та ухвалено абзац другий резолютивної частини вироку Деражнянського районного суду Хмельницької області від 29 червня 2026 року читати: «На підставі ст.71 КК України, до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання у виді обмеження волі, визначеного ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 12.06.2025 року, та остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяця обмеження волі».
За вироком суду,  ОСОБА_6 , перебуваючи на обліку осіб в категорії «Кривдник» (особа, яка вчинила домашнє насильство), у Хмельницькому РУП ГУНП в Хмельницькій області, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» умисно вчиняв психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_8 , з якою спільно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яке виразилось у систематичних словесних образах нецензурними словами, погрозах фізичною розправою, шарпанині за верхній одяг, що призвело до психологічних страждань, а також погіршення якості життя потерпілої особи, за наступних фактичних обставин.
Так, 01 січня 2025 року о 19 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння за адресою АДРЕСА_1 , умисно вчинив домашнє насильство в сім?ї психологічного характеру відносно матері ОСОБА_8 , а саме: виражався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, цькував та принижував, за що постановою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02 травня 2025 року ОСОБА_6 за вказаним фактом визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Також, 02 січня 2025 року, близько 14 години 40 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою свого проживання АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_8 , домашнє насильство, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у вираженні в її сторону нецензурною лайкою, погрозах фізичної розправи та що вижене з хати, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров?ю, за що постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2025 року ОСОБА_6 за вказаним фактом визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Крім того, 06 лютого 2025 року біля 17 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , умисно вчинив домашнє насильство в сім?ї психологічного характеру відносно матері ОСОБА_8 , а саме: ображав її нецензурною лайкою, внаслідок чого завдав шкоди психічному здоров?ю потерпілої, за що постановою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02 травня 2025 року ОСОБА_6 за вказаним фактом визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Окрім цього, ОСОБА_6 , 26 лютого 2025 року близько 04 години, перебуваючи за адресою проживання: АДРЕСА_1 , повторно протягом року, після того як його було піддано адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_8 , в ході якого виражався на її адресу нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода її психічному здоров?ю, за що постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 квітня 2025 року ОСОБА_6 за вказаним фактом визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
09 квітня 2025 року близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_8 , домашнє насильство психологічного характеру, що виражалось у висловлюванні в її бік нецензурною лайкою та погрозами фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров?ю потерпілої, за що постановою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 10 червня 2025 року ОСОБА_6 за вказаним фактом визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУПАП.
Також ОСОБА_6 , 11 квітня 2025 року о 08 години 00 хвилин, перебуваючи за місцем проживання АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_8 , а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, погрозах фізичної розправи та шарпанні за верхній одяг, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров?ю потерпілої, за що постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня 2025 року ОСОБА_6 за вказаним фактом визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Крім того, 11 квітня 2025 року близько 09 години 00 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_8 домашнє насильство психологічного характеру, що виражалось у висловлюванні в її бік нецензурною лайкою та погрозами фізичної розправи, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров?ю потерпілої, за що постановою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 10 червня 2025 року ОСОБА_10 за вказаним фактом визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Окрім цього, ОСОБА_6 , повторно протягом року вчинив домашнє насильство, а саме: 03 травня 2025 року о 15 години 00 хвилин, перебуваючи за місцем проживання АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_8 та вітчима ОСОБА_11 , а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в їх сторону нецензурними словами та погрозами розправою, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров?ю останніх, за що постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 травня 2025 року ОСОБА_6 за вказаним фактом визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Незважаючи на те, що ОСОБА_6 вже неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства стосовно потерпілої ОСОБА_8 , останній продовжив свої умисні систематичні дії, направленні на вчинення домашнього насильства психологічного характеру.
Так, 07 липня 2025 року, близько 22 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення систематичного домашнього насильства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння психологічних страждань потерпілій ОСОБА_8 та бажаючи їх настання, вчинив домашнє насильство психологічного характеру, що виразилося у висловлюванні нецензурної лайки, погрозах фізичної розправи та виганянні з будинку, що в подальшому призвело до психологічних страждань потерпілої та погіршення якості її життя.
Внаслідок систематичного вчинення ОСОБА_6 домашнього насильства відносно потерпілої ОСОБА_8 (матері) ситуації, які склались 01.01.2025, 02.01.2025, 06.02.2025, 26.02.2025, 09.04.2025, 11.04.2025, 03.05.2025 та 07.07.2025 були психотравмувальними для неї та завдали психологічних страждань у вигляді зниженого настрою, пригніченості, емоційної вразливості, підвищеної напруженості, застрягаємості на сімейних емоційно-негативних переживаннях, почуття образи, безсилля, підвищеного рівня тривоги та страху.
Таким чином, своїми умисними діями, які полягають в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, а також погіршення якості життя потерпілої особи, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.126-1 КК України.
Не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Деражнянського районного суду від 29 червня 2026 року, ухвалений стосовно ОСОБА_6 , в частині призначеного йому покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за  ст. 126-1 КК України у виді 2 років обмеження волі.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання у виді обмеження волі, визначеного ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 12.06.2025 року, та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяця обмеження волі.
Крім того, просить скасувати ухвалу Деражнянського районного суду від 06 липня 2026 року про виправлення описки у вироку Деражнянського районного суду від 29 червня 2026 року у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. 
В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Свої вимоги аргументує неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Вказує, що поза увагою суду залишилось те, що ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 12.06.2025 року ОСОБА_6 призначено покарання за ч.2 ст.389 КК України, з урахуванням ч.1 ст.71, ст.72 КК України, у виді 1 року 22 днів обмеження волі, яке останній не відбув. Незважаючи на наявність вищевказаної ухвали, суд не приєднав повністю або частково невідбуту частину покарання за попереднім вироком, чим порушив вимоги ч.1 ст.71 КК України. 
Таким чином, в порушення вимог ст. ст.409, 413 КПК України, суд, не застосувавши ч.1 ст.71 КК України, не застосував закон, який підлягав застосуванню, що згідно з п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту судового рішення з коротким викладом суті вимог апеляційної скарги, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, його захисника та потерпілу, які заперечили проти такої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши дані, які характеризують особу обвинуваченого, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав. 

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, за встановлених судом першої інстанції обставин, кваліфікація його дій, сторонами кримінального провадження не оспорюються, а тому, в силу положень ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.
Перевіривши апеляційні доводи прокурора щодо необхідності призначення обвинуваченому остаточного покарання на підставі ч.1 ст.71 КК України, колегія суддів визнає такі доводи обґрунтованими.
Згідно з ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Відповідно до частини 4 даної норми закону остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 12.06.2025 року ОСОБА_6 призначено покарання за ч.2 ст.389 КК України, з урахуванням ч.1 ст.71, ст.72 КК України, у виді 1 року 22 днів обмеження волі, яке на час ухвалення оскаржуваного вироку обвинувачений не відбув.
Отже, ухвалюючи оскаржуваний вирок від 29.06.2026 року щодо ОСОБА_6 , суд першої інстанції повинен був після призначення обвинуваченому покарання за ст.126-1 КК України призначити йому остаточне покарання на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків.
Проте, місцевий суд не призначив ОСОБА_6 остаточне покарання на підставі ч.1 ст.71 КК України, тобто, не застосував закон, який підлягав застосуванню, що свідчить про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, і згідно положень п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування даного вироку апеляційним судом.
Крім того, постановлена Деражнянським районним судом ухвала від 06.07.2026 року про виправлення описки у вироку від 29.06.2026 року стосовно ОСОБА_6 , в даному випадку не ґрунтується на вимогах закону, оскільки, виходячи з положень ст. 379 КПК України, суд має право виправити в судовому рішенні лише допущені описки та очевидні арифметичні помилки. Питання щодо неправильного застосування норм кримінального закону та призначення покарання допущеного судом першої інстанції, віднесено до компетенції суду апеляційної інстанції, і не є опискою, яку районний суд може виправити самостійно.
Таким чином, виправивши за власною ініціативою резолютивну частину вироку, місцевий суд фактично взяв на себе повноваження суду апеляційної інстанції.
Вказана позиція підтверджується постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18.09.2018 у справі № 644/11638/15-к.
З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає за можливе призначити ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі в розмірі, передбаченому у санкції інкримінованого йому кримінального правопорушення. 
Остаточне покарання ОСОБА_6 слід призначити за сукупністю вироків, на підставі положень ст.ст.71,72 КК України, шляхом застосування принципу часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком. 
Саме таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Як передбачено п.3 ч.1 ст.407 КПК України суд апеляційної інстанції вправі скасувати вирок суду першої інстанції повністю або частково та ухвалити новий вирок.
Згідно з п.2 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Відтак, апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, а вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 у частині призначеного покарання слід скасувати та ухвалити у цій частині новий вирок.
Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 413, 420, ч.15, ст.615 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 29 червня 2026 року та ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 06 липня 2026 року про виправлення описки відносно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 12.06.2025 року, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяця обмеження волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін. 
Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3