Справа № 645/3170/26
Провадження № 2/645/2564/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

16 липня 2026 року м. Харків
Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді - Шевченко Г.С.,
за участю секретаря судових засідань - Пастушенко К.Р.,
представника позивача – Горбуліна В.О.,
відповідача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача – адвоката Кашури О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

09 квітня 2026 р. ОСОБА_2 в особі представника – адвоката Горбуліна Вячеслава Олеговича звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 153429,69 грн. та моральної шкоди в сумі 200000,00 грн., завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 20 червня 2025 року близько о 05 годин 30 хвилин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи технічно справним автомобілем «Opel Crossland», р.н. НОМЕР_1 , рухалась по вул. П. Свистуна зі сторони вул. Лосівської у напрямку пр. Героїв Харкова у м. Харкові. Під час руху по вул. П. Свистуна у м. Харкові ОСОБА_1 , під`їжджаючи до перехрестя з пр. Героїв Харкова, діючи необережно, порушила вимоги п. 16.11 та дорожньому знаку 2.1 Розділу 33 «Правил дорожнього руху України», де вказано: п. 16.11 - «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху», та від`їжджаючи на нерегульованому перехресті на головну дорогу пр. Героїв Харкова в м. Харкові, з другорядної, де по ходу її руху з вул. П. Свистуна встановлений дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», не поступилась дорогою автомобілю «Ford Transit», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по головній дорозі, що призвело до зіткнення з останнім. Внаслідок дорожньо-транспортної події пасажир автомобілю «Opel Crossland», р.н. НОМЕР_1 , - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з висновком судово — медичної експертизи від 29.09.2025 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням, закритого перелому обох кісток правого передпліччя в нижній третині з незначним зміщенням, які відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які спричинили собою тривалий розлад здоров`я по ознаці тривалості розладу здоров`я. Порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 , які знаходяться у причинному зв`язку з подією та її наслідками, виразилися в тому, що вона керуючи належним їй технічно справним транспортним засобом — автомобілем «Opel Crossland», р.н. НОМЕР_1 , при виїзді на нерегульованому перехресті на головну дорогу на пр. Героїв Харкова в м. Харкові, з другорядної, де по ходу її руху з вул. П. Свистуна встановлений дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», діючи необережно, не поступилась дорогою автомобілю «Ford Transit», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по головній дорозі, що призвело до зіткнення з ним та спричинення тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості потерпілій ОСОБА_3 . Відомості за фактом вказаної дорожньо-транспортної події було внесено 20 червня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025221190000916, за ознаками кримінального правопорушення — злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 12.01.2026 по справі № 645/8519/25, клопотання захисника та обвинуваченої про звільнення її від кримінальної відповідальності задоволено. Звільнено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України — закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Власником автомобіля «Ford Transit», р.н. НОМЕР_2 , є ОСОБА_2 (позивач). Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, а саме кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_1 автомобіль «Ford Transit», р.н. НОМЕР_2 отримав чисельні механічні пошкодження, чим було завдано власнику (позивачу) майнову та моральну шкоду, яку станом на теперішній час не відшкодовано у повному розмірі, тому позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 13.04.2026 року вказаний позов залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.
15.04.2026 представником позивача надано до суду заяву про усунення недоліків (уточнену позовну заяву).
Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 20.04.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження за позовною заявою  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вказаною ухвалою постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 14.05.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання по суті.
06.05.2026 року представником відповідача направлено до суду відзив на позовну заяву, яким вона заперечувала проти задоволення позовних вимог та зазначила, що відповідач визнає позов в частині стягнення матеріальної шкоди повністю та частково визнає позовні вимоги про стягнення моральної шкоди на суму 5000,00 грн. Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди позивач зазначає тільки загальні фрази та поняття, не зазначаючи конкретно в чому виразилось його моральне страждання, не розкриває суті та тяжкості порушення його звичайного устрою життя, також не надає суду жодних доказів наявності такої шкоди. Зокрема, позивачем не надано жодного доказу в підтвердження того, що він не міг повноцінно працювати, які саме він вживав заходи для відшкодування завданої матеріальної шкоди. Однак, керуючись принципами добропорядності, чесності, справедливості, вважаю, що дійсно, позивач в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідачки, дійсно зазнав моральної шкоди через пошкодження його майна. Також, прошу суд врахувати, що відповідачка беззаперечно визнала свою вину та сприяла якнайшвидшому розгляду справи, про що свідчить закриття кримінального провадження на стадії підготовчого судового засідання, визнає заявлений позивачем розмір матеріальної шкоди та має намір відшкодувати її в добровільному порядку. Таким чином, сторона відповідача вважає, що позивачем не надано достатнього обґрунтування позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди в заявленому розмірі. Однак, не заперечуючи факту наявності такої шкоди, сторона відповідача вважає її достатньою в розмірі 5000,00 грн.
Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 09.06.2026 прийнято відмову представника ОСОБА_2 – адвоката Горбуліна Вячеслава Олеговича від частини позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальної шкоди у розмірі –153 429,69 грн. Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в частині позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди. Постановлено продовжити розгляд справи за позовними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди підтримав, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Відповідач та її представник не заперечували факту наявності моральної шкоди, визнали позов частково на суму 5000,00 грн.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Зі змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що згідно повідомлення про підозру ОСОБА_1 від 28.11.2025 у вчиненні кримінального правопорушення, внесеного 20 червня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025221190000916, за ознаками кримінального правопорушення — злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, 20 червня 2025 року близько о 05 годин 30 хвилин, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи технічно справним автомобілем «Opel Crossland», р.н. НОМЕР_1 , рухалась по вул. П. Свистуна зі сторони вул. Лосівської у напрямку пр. Героїв Харкова у м. Харкові. Під час руху по вул. П. Свистуна у м. Харкові ОСОБА_1 , під`їжджаючи до перехрестя з пр. Героїв Харкова, діючи необережно, порушила вимоги п. 16.11 та дорожньому знаку 2.1 Розділу 33 «Правил дорожнього руху України», де вказано: п. 16.11 - «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху», та від`їжджаючи на нерегульованому перехресті на головну дорогу пр. Героїв Харкова в м. Харкові, з другорядної, де по ходу її руху з вул. П. Свистуна встановлений дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», не поступилась дорогою автомобілю «Ford Transit», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по головній дорозі, що призвело до зіткнення з останнім. Внаслідок дорожньо-транспортної події пасажир автомобілю «Opel Crossland», р.н. НОМЕР_1 , - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з висновком судово — медичної експертизи від 29.09.2025 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням, закритого перелому обох кісток правого передпліччя в нижній третині з незначним зміщенням, які відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які спричинили собою тривалий розлад здоров`я по ознаці тривалості розладу здоров`я. Порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 , які знаходяться у причинному зв`язку з подією та її наслідками, виразилися в тому, що вона керуючи належним їй технічно справним транспортним засобом — автомобілем «Opel Crossland», р.н. НОМЕР_1 , при виїзді на нерегульованому перехресті на головну дорогу на пр. Героїв Харкова в м. Харкові, з другорядної, де по ходу її руху з вул. П. Свистуна встановлений дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», діючи необережно, не поступилась дорогою автомобілю «Ford Transit», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по головній дорозі, що призвело до зіткнення з ним та спричинення тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості потерпілій ОСОБА_3 . 
Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 12.01.2026 по справі № 645/8519/25, клопотання захисника та обвинуваченої про звільнення її від кримінальної відповідальності задоволено. Звільнено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України — закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. 
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст.286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди. А тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі статтями 15, 16 ЦК України.
Власником автомобіля «Ford Transit», р.н. НОМЕР_2 , є ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 1842 від 19.04.2024.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, а саме кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_1 , автомобіль «Ford Transit», р.н. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження, чим було завдано власнику матеріальну шкоду, яку відповідачем відшкодовано, та спричинено моральну шкоду, яку станом на час розгляду справи не відшкодовано.
Позивач, в обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди посилається на те, що спричинена йому моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які він зазнав у зв`язку з пошкодженням його майна. Внаслідок того, що автомобіль довгий час не експлуатувався, він поніс значні матеріальні втрати, не міг повноцінно працювати, був вимушений вживати заходи для відшкодування завданої матеріальної шкоди, що призвело до зміни звичного способу його життя. Крім того, відсутність автомобіля змусило позивача змінити нормальний ритм його життя, він не міг користуватися автомобілем при чисельних побутових потребах (їздити в магазин за продуктами харчування, перевозити свої особисті речі, відвідувати лікарню, тощо). Всі ці фактори були для позивача травмуючими в психологічному плані, потребували значних додаткових зусиль для нормалізації свого життя. З урахуванням тривалості, глибини моральних страждань заподіяну моральну шкоду позивач розцінює в 200 000,00 грн.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.
Згідно ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Частиною другою статті 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається (тобто незалежно від наявності вини).
Відповідно до частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ст. 23 ЦК України).
Підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень, виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
У позовній заяві приводиться лише оціночне судження позивача щодо завдання йому моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 № 4).
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.
Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).
Позивач посилається, що у зв`язку із неправомірними діями відповідача, внаслідок яких пошкоджено належний йому автомобіль, йому завдано й моральну шкоду, яка відобразилась у душевних стражданнях, зміні звичного способу його життя. 
Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, позивач посилається на те, що у дорожньо-транспортній пригоді був пошкоджений транспортний засіб, належний йому на праві власності. Через пошкодження автомобіля позивач був позбавлений можливості ним користуватись, що призвело до вимушених змін у його житті, ці фактори були для позивача травмуючими в психологічному плані, потребували значних додаткових зусиль для нормалізації свого життя. 
Так, факт пошкодження автомобіля внаслідок ДТП однозначно спричиняє, по-перше, переживання через пошкодження майна (транспортного засобу); дискомфорт, незручності, зміну життєвих планів через неможливість володіння та використання транспортного засобу у власних потребах, необхідності докладати додаткових зусиль для вирішення щоденних проблем без автомобіля; необхідність вживати заходів для його відновлення чи заміни, тощо.
Відповідно до вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України позивач повинен довести, що внаслідок ДТП йому була заподіяна моральна шкода, зазначити, у чому вона проявлялася, а також обґрунтувати її розмір.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За положенням ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, аналізуючи надані позивачем докази на підтвердження своїх доводів та позовних вимог, суд дійшов висновку, що є правові підстави для часткового задоволення позову.
Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.
Враховуючи вказане, глибину згаданих душевних страждань позивача, як власника пошкодженого автомобіля, тривалість моральних страждань, а також засади розумності та справедливості суд вважає, що 10000,00 грн є достатньою сатисфакцією для відновлення порушеного життєвого ритму позивача та задовольняє позовні вимоги частково.
Суд вважає, що такий розмір моральної шкоди є розумним та пропорційним глибині душевних страждань ОСОБА_2 .
Зазначене також узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленим у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19), відповідно до якого визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
При цьому суд враховує, що позивачем не доведено, що на відновлення отриманих ним моральних страждань необхідно стягнути моральну шкоду саме у розмірі 200 000,00 грн, виходячи з обсягу душевних, емоційних та психологічних страждань, ступеню моральних переживань, яких зазнав позивач. Також судом враховано часткове визнання позовних вимог відповідачкою на суму 5000,00 грн, однак ця сума розцінюється судом такою, що не співмірна шкоді, що підлягає відшкодуванню на користь позивача. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду даним позовом було сплачено 2662,40 грн. за подання до суду позову про відшкодування моральної шкоди.
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню на 5%, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 133,12 грн. ( 2662,40 грн*5%).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 268, 272, 273-276 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , в якості відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 10000,00 (десять тисяч) гривень 00 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 133 гривні 12 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду..
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Учасники справи:
позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса АДРЕСА_1 ;
відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено 16.07.2026 року.

Суддя     Г. С. Шевченко