ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ	

Справа № 483/507/26
Провадження № 2/483/558/2026
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
20 липня 2026 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючої – судді Шевиріної Т.Д.,
за участю секретаря – Шилінскас О.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, –

В С Т А Н О В И В :

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (далі – ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН») звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою, предметом якої є: стягнення з відповідачки 8 376 грн 00 коп. в рахунок заборгованості за кредитним договором №2007113 від 13 листопада 2021 року, що укладений з ТОВ «ФК Верона». 
В обґрунтування позову зазначив, що 13 листопада 2021 року між ТОВ «ФК Верона» та відповідачкою був укладений вищезазначений кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредитні кошти із зобов`язанням повернути їх зі сплатою відсотків. Первісний кредитор відступив право вимоги за вказаним кредитним договором. Відповідачка зобов`язання за договором належним чином не виконала, внаслідок чого перед позивачем виникла вищезазначена заборгованість. Оскільки відповідачка ухиляється від добровільного погашення боргу, позивач змушений звернутися до суду.
08 червня 2026 року через підсистему «Електронний суд» представник відповідачки подав відзив на позовну заяву, вказавши, що позивач не надав належних і допустимих доказів отримання відповідачкою кредитних коштів, а також належних доказів, які б підтверджували факт укладення кредитного договору саме у редакції, копію якої долучено до позовної заяви.
Представником позивача 11 червня 2026 року через підсистему «Електронний суд» подано відповідь на відзив. Так, позивач зазначив, що відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. При цьому кожний примірник електронного документа, на який накладено підпис відповідно до вимог статті 12 зазначеного Закону, є оригіналом такого документа. Щодо перерахування відповідачці кредитних коштів, представником зазначено, що відповідачка, як власник карткового рахунку, на який, були перераховані кредитні кошти, мала можливість самостійно отримати виписку за цим рахунком для підтвердження або спростування факту їх зарахування, однак не надала суду доказів, які б свідчили про те, що кредитні кошти не були зараховані на картковий рахунок, вказаний у договорі. 
Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 13 листопада 2021 року між ТОВ «ФК Верона» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 2007113, за умовами якого позивач (кредитодавець) надав відповідачці (позичальнику) кредит у розмірі 3 000 грн строком на 18 календарних днів, а саме з 13.11.2021 по 30.11.2021 включно. Відповідно до пункту 1.4 договору процентна ставка за користування кредитом становила 1,90 % від суми кредиту за кожен день користування кредитними коштами, тип процентної ставки - фіксований. Проценти підлягали нарахуванню на всю суму кредиту, а у разі часткового погашення - на залишок непогашеної заборгованості.
Кредитний договір між сторонами укладено дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця. Відповідно до умов договору він набрав чинності з моменту вчинення сторонами електронного правочину та перерахування кредитних коштів на банківську платіжну картку позичальника. Підписання договору здійснювалося кредитодавцем із використанням аналога власноручного підпису, а позичальником - шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором у порядку, передбаченому статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» (п. 9.1).
Судом встановлено, що умовами кредитного договору передбачено автоматичне продовження строку користування кредитом та строку дії договору (автопролонгацію) у разі неповернення позичальником кредитних коштів та несплати нарахованих процентів у визначений договором строк.
Відповідно до умов договору, автопролонгація застосовувалась без укладення сторонами додаткових угод, починаючи з дня, наступного за встановленою датою повернення кредиту, строком на 10 календарних днів.
Договором також передбачено, що у період автопролонгації на суму непогашеної заборгованості нараховуються проценти за підвищеною процентною ставкою у розмірі 2,9 % на день, а загальний строк такої пролонгації не може перевищувати 50 календарних днів (п.п. 9.4.2-9.4.3.2).
З матеріалів справи слідує, що на підставі договору відступлення права вимоги № 1-01/12/2023 від 01.12.2023 року, укладеного між ТОВ «ФК «Верона» та ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідачки, що підтверджується реєстром боржників, доданим до вказаного договору. 
З розрахунку заборгованості за кредитним договором №2007113 слідує, що станом на 20 лютого 2026 року заборгованість відповідачки перед позивачем становить 8 376 грн 00 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 3 000 грн 00 коп.; заборгованість за відсотками – 5 376 грн 00 коп. (а.с. 16). 
Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.
За змістом ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо згідно з актом цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається.
За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Оскільки відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. 
Доводи відповідачки, викладені у відзиві на позовну заяву, суд відхиляє, оскільки вони спростовуються матеріалами справи. 
Крім того, доводи відповідачки щодо недоведеності позивачем факту перерахування грошових коштів спростовуються змістом довідки ТОВ «Санрайз фінанс», згідно з якою на картковий рахунок № НОМЕР_1 , що був зазначений відповідачкою у кредитному договорі, 13 листопада 2021 року було перераховано 3 000 грн (а.с. 24). Суд також враховує, що відповідачка, як власник вказаного карткового рахунку, маючи можливість самостійно отримати виписку за цим рахунком, не надала суду доказів, які б свідчили про те, що кредитні кошти не були зараховані. 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 2 662 грн 40 коп., що підтверджується відповідною платіжною інструкцією, а також заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу в розмірі 13 000 грн. 
При цьому, суд врахував складність справи, перелік наданих послуг, час, необхідний для складання позовної заяви та відповіді на відзив, а тому вважає доведеним розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 гривень, що відповідає критеріям розумності та співмірності.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на викладене, виходячи з принципу пропорційності відшкодування судових витрат до задоволених вимог, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 7 662 грн 40 коп. – судовий збір. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, –

У Х В А Л И В :

Цивільний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» в рахунок заборгованості за кредитним договором № 2007113 від 13 листопада 2021 року, що укладений з товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Верона», 8 376 (вісім тисяч триста сімдесят шість) грн 00 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 3 000 (три тисячі) грн 00 коп.; заборгованість за відсотками – 5 376 (п`ять тисяч триста сімдесят шість) грн 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» – 7 662 (сім тисяч шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. – в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлений 20 липня 2026 року. 

Головуюча: