Ширяївський районний суд Одеської області 

13.07.2026 	  Справа №: 518/808/26	

Провадження № 3/518/439/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року селище Ширяєве

Суддя Ширяївського районного суду Одеської області Гуржій А.В., 
за участю секретаря судового засідання Майнич В.О.,
захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Колоса В.М.,
розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з ВП № 2 Березівського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
19.04.2026 року о 17:10 год., повторно протягом року, ОСОБА_1 в с. Старі Маяки по вул. Центральній керував автомобілем марки ВАЗ 2106 р.н.з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія категорії «В», тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, у порушення п. 2.1.а Правил дорожнього руху. В подальшому ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом.
Інспектором відділення поліції №2 Березівського РВП ГУНП в Одеській області Дмитренком О.М. складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №644892 від 19.04.2026 року, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.
14.07.2026 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, з заявою про відкладення розгляду справи не звертався.
Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , суд виходить із того, що одним з елементів гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) права людини на справедливий судовий розгляд є здійснення судового провадження упродовж розумного строку.
Це право кореспондується з обов`язками осіб, що беруть участь у справі, добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування процесу, та вживати передбачених законом заходів для скорочення тривалості судового провадження.
З огляду на зазначене, відповідно до орієнтирів застосування ст. 6 Конвенції, сформованих практикою ЄСПЛ, коли поведінка учасників судового процесу свідчить про умисний характер їх дій, спрямований на невиправдане затягування провадження чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, у тому числі проводити судове засідання за відсутності особи, якщо зволікання може зашкодити справі чи іншим учасникам судового процесу (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 07.07.1989року у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain")).
Відтак суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, участь якої відповідно до ст. 268 КУпАП у справах цієї категорії не є обов`язковою.
Також, суд враховує, що захист інтересів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності здійснюється адвокатом, який бере участь у судовому засіданні. 
У судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності наполягав на закритті розглядуваного провадження відносно ОСОБА_1 , оскільки на його переконання відсутній склад правопорушення, наявні матеріали не містять належних та допустимих доказів вчинення правопорушення, ОСОБА_1 не визнає вину у вчиненні правопорушення. 
Так, за доводами захисника, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення має бути додана постанова про вчинення правопорушення у підтвердження повторності, а не інформації з бази «Цунамі», оскільки не зрозуміло, що це за інформація, до такої інформації може бути несанкціонований доступ, отже така інформація є неналежним доказом. Крім того, вказує, що у довідці ВП №2 Березівського РВП ГУНП в Одеській області згадується прізвище та ініціали іншої особи, що в свою чергу викликає сумніви щодо належності інформації з довідки саме до ОСОБА_1 . 
Разом з цим, захисник звернув увагу на зміст Примітки до ст. 126 КУпАП, якою встановлено, що положення частин першої та другої цієї статті не застосовуються до осіб, які у встановленому порядку навчаються водінню транспортного засобу та подав копію довідки №348 від 29.06.2026 року ДНЗ «Ісаєвський професійний аграрний ліцей».
Дослідивши матеріали справи, заслухавши захисника, суддя дійшов таких висновків.
У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже під час розгляду справи, законодавець покладає на суд обов`язок, обумовлений з`ясуванням істотних обставин справи, перелік яких регламентовано законом, які слугують правовими підставами (підґрунтям) для прийняття рішення про визнання особи винуватою у скоєнні інкримінованого правопорушення та застосування до неї заходу державного примусу у вигляді накладення стягнення.
При цьому, законодавець у положеннях ст. 7 КУпАП констатує, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Частина 5 ст. 126 КУпАП встановлює відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тобто керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством; керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями). 
Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Підпунктом «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Факт та обставини керування 19.04.2026 року ОСОБА_1 транспортним засобом марки ВАЗ 2106 р.н.з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія категорії «В», підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення, який ОСОБА_1 підписав без зауважень та доповнень, у графі «пояснення особи…» зазначив згоден; та доданими до матеріалів фотозображеннями. 
Відповідно до Примітки до ст. 126 КУпАП положення частин першої та другої цієї статті не застосовуються до осіб, які у встановленому порядку навчаються водінню транспортного засобу.
Категорії водіїв (транспортних засобів) в Україні передбачені Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 8 травня 1993 року (з наступними змінами та доповненнями).
Відповідно до п. 3 Розділу Загальні положення транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються, зокрема, на категорії: В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми; С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів).
Вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ» 2106, який відноситься до транспортних засобів, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія категорії В.
За змістом довідки №348 від 29.06.2026 року ДНЗ «Ісаєвський професійний аграрний ліцей», ОСОБА_1 навчається у державному навчальному закладі з 01.09.2025 року за професією «Слюсар з ремонту колісних транспортних засобів, водій автотранспортних засобів (категорії С1)», форма навчання денна, термін закінчення навчання 26.10.2026 року. 
Ані змістом довідки, ані обставинами розглядуваної події не підтверджується те, що станом на 19.04.2026 року ОСОБА_1 : є особою яка у встановленому порядку навчається водінню транспортного засобу за відповідною категорією «В»; здійснював навчальну їзду, яка дозволяється тільки в присутності спеціаліста з підготовки водіїв та здійснюється на транспортних засобах, які є спеціально обладнаними та мають відповідні розпізнавальні знаки.
Відтак, положення Примітки до ст. 126 КУпАП є незастосовними. 
Із положень ст. 35 КУпАП вбачається, що під повторним вчиненням адміністративного правопорушення слід розуміти повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.
Відповідно до п. 5 розділу VII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 передбачено, що у разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.
На виконання зазначених положень ВП №2 Березівського РВП ГУНП в Одеській області до матеріалів, додана довідка №141434-2026 від 21.04.2026 року, в якій йдеться, що 19.04.2026 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №644892 за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Згідно з базою «Цунамі» ОСОБА_2 у сервісному центрі МВС України посвідчення водія не отримував. Автотранспорт не зареєстрований. Відносно ОСОБА_1 04.05.2025 року складений протокол ЕПР1 №319992 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, орган, що розглянув – Ширяївський районний суд Одеської області; рішення – накладено стягнення, №518/809/25 від 12.06.2025 року; стягнення – штраф 3400 грн, сплачено 3400 грн 04.08.2025 року.
Зазначення у цій довідці, в абзаці, що стосується інформації про неотримання особою посвідчення водія, іншого прізвища та ініціалів, суддя розцінює як технічну описку, оскільки під час судового розгляду не встановлено жодної обставини, яка б свідчила про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія у період до 19.04.2026 року включно, у тому числі й не вказує на такі обставини захисник. 
Обставини правопорушення й вина порушника в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП підтверджуються зібраними по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, який підписаний ОСОБА_1 без зауважень та доповнень, довідкою ВП №2 Березівського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області, відомостями щодо притягнення до адміністративної відповідальності та іншими доданими матеріалами.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху, яким встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі  посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
При цьому, належить звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випадку є значно вищою, а тому попереджувальна мета стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.
З огляду на викладене, наявні у матеріалах справи докази містять фактичні дані, які безпосередньо стосуються обставин вчинення адміністративного правопорушення, перебувають між собою у логічному взаємозв`язку та в сукупності дають можливість дійти переконливого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєному адміністративному правопорушенні, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності та спростовується матеріалами справи.
У рішенні ЄСПЛ від 25 березня 2021 року по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).
Таким чином, суддя приходить до висновку, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року.
З огляду на викладене, доводи захисника про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є неспроможними.
Згідно із санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП, вказане правопорушення тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Вирішуючи питання про вид і розмір адміністративного стягнення, суддя враховує характер вчиненого правопорушення та дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутність зареєстрованого за ним транспортного засобу, тому вважає за можливе призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без вилучення транспортного засобу.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Згідно з ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, до спеціального фонду Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст. ст. 40-1, 126, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя 
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без вилучення транспортного засобу.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 665 /шістсот шістдесят п`ять/ гривень 60 копійок на користь держави: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.
Повний текст постанови складений 14.07.2026.

Суддя         А.В. Гуржій