ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року м. Черкаси Справа № 925/1653/24

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Вовчанській К.Ю., за участі прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури Мохонько А.В. та представників сторін: позивача-1 – Кирмана В.О. за самопредставництвом, позивача-2 – Кравця І.В., за довіреністю, відповідача-1 – Микитенка В.І. за довіреністю, відповідача-2 – не з`явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Черкаси справу №925/1653/24 за позовом Заступника керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської міської ради, Департаменту дорожньо-транспортної інфраструктури та екології Черкаської міської ради до Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення “Міськсвітло”, Товариства з обмеженою відповідальністю “Стейбл Енерджі” про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 1429295 грн 93 коп.,

ВСТАНОВИВ:

30.12.2024 Заступник керівника Черкаської обласної прокуратури звернувся, через систему “Електронний суд”, в Господарський суд Черкаської області з позовом в інтересах держави в особі Черкаської міської ради (далі – позивач-1), Департаменту дорожньо-транспортної інфраструктури та екології Черкаської міської ради (далі – позивач-2) до Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення “Міськсвітло” (далі – відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю “Стейбл Енерджі” (далі – відовідач-2), в якому просив суд:
визнати недійсними додаткові угоди №3 від 08.09.2021, №4 від 14.09.2021, №5 від 23.09.2021, №6 від 12.10.2021, №7 від 01.11.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 08/21 від 16.02.2021, укладеного між Комунальним підприємством електромереж зовнішнього освітлення “Міськсвітло” Черкаської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю “Стейбл Енерджі”;
стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Стейбл Енерджі” на користь Черкаського міського бюджету безпідставно сплачені кошти в сумі 1429295 грн 93 коп.;
відшкодувати судові витрати.
Позов мотивовано тим, що оспорені додаткові угоди №3 від 08.09.2021, №4 від 14.09.2021, №5 від 23.09.2021, №6 від 12.10.2021, №7 від 01.11.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 08/21 від 16.02.2021 укладені сторонами з порушенням вимог чинного законодавства у сфері публічних закупівель щодо збільшення ціни товару 1 кВт/год електричної енергії з 2,2089 грн. до 3,429228 грн. відповідно на 55,24% від ціни електричної енергії визначеної первісної ціни договору, що є підставою визнання додаткових угод недійсними у відповідності до ст.ст. 203, 215 ЦК України. У зв`язку з визнанням недійсними спірних додаткових угод, підлягає поверненню бюджету позивача-1 на підставі ст. 1212 ЦК України безпідставно сплачені державні кошти у розмірі 1429295 грн 93 коп., що відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду викладеній у постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22.
Ухвалами Господарського суду Черкаської області від 06.01.2025, 10.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, яке в подальшому відкладено на 13.03.2025.
Відповідач-1 - Комунальне підприємство електромереж зовнішнього освітлення “Міськсвітло” в особі представника подав, через систему «Електронний суд», 20.01.2025 відзив на позовну заяву (вх. № 925/25, т.1 а.с.126-128) за змістом якого заперечив обґрунтованість позовних вимог, просив врахувати, що частину коштів за отриману електричну енергію сплачував він як споживач на умовах договору про постачання електричної енергії споживачу № 08/21 від 16.02.2021, тому вважає безпідставним повернення всих коштів на рахунок Черкаського міського бюджету, вимоги позовної заяви повністю не визнав.
Відповідач-2 - Товариство з обмеженою відповідальністю “Стейбл Енерджі” в особі представника подав, через систему «Електронний суд»:
05.02.2025 клопотання (вх. № 1947/25, т.1 а.с.143), в якому повідомив про укладення договору про надання правової допомоги з адвокатом лише 03.02.2026, просив поновити строк для подання відзиву на позовну заяву та відкласти розгляд справи на строк, необхідний для подання відзиву на позовну заяву;
26.02.2025 відзив на позовну заяву (вх. № 3117/25, т.1 а.с. 163167) за змістом якого заперечив обґрунтованість позовних вимог, зауважив про правомірність вчинених сторонами дій, просив відмовити у задоволенні позову повністю, вказав на безпідставність представництва прокурором інтересів держави в даному спорі.
Прокурор подав, через систему «Електронний суд», 04.02.2025, 10.03.2025 відповіді на відзиви (вх. № 1851/25, т.1 а.с. 132-135, №3869/25, т.1 а.с. 216-220), в яких вказав на обґрунтованість звернення прокурора в суд з даним позовом, заперечив твердження відповідачів викладених у відзивах на позовну заяву, позовні вимоги просив задовольнити повністю.
Ухвалами суду від 13.03.2025, 03.04.2025, 29.04.2025 продовжено відповідачу-2 строк на подачу відзиву, долучено подані сторонами пояснення (ухвалою суду в протоколі судового засідання 13.03.2025), закрито підготовче провадження у справі № 925/1653/25, призначено справу до судового розгляду по суті на 29.04.2025, в якому зупинено провадження у справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі №920/19/24 в касаційному порядку.
Заступник керівника Черкаської окружної прокуратури подав, через систему «Електронний суд», 05.01.2026 клопотання (вх. № 77/26, т.2 а.с. 1-2) про поновлення провадження у даній справі, враховуючи результати розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24.
Ухвалами суду від 06.01.2026, 05.02.2026 поновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання у справі на 03.03.2026.
Відповідач-2 в особі представника подав, через систему «Електронний суд», 30.01.2026 заяву (вх. №1599/26, 2 а.с. 16-20), в якій просив повернути позовну заяву в порядку п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України враховуючи наявність уповноваженого органу на звернення до суду, а саме позивачів. 
Прокурор подав, через систему «Електронний суд», 03.02.2026 заяву (вх. №1823/26, т.2 а.с.28-32), в якій заперечив проти задоволення заяви відповідча-2, додатково вказав на обґрунтованість звернення прокурора в суд з даним позовом, просив відмовити у задоволенні заяви відповідача-2 про повернення позовної заяви.
Ухвалою суду від 03.03.2026 постановлено виправити допущені в описових та резолютивних частинах ухвал Господарського суду Черкаської області від 06.01.2026, 05.02.2026 описки, вірно читати стадію розгляду справи, як судове засідання з розгляду справи №925/1653/25 по суті, яке відкладено на 25.03.2026.
Прокурор подав, через систему «Електронний суд», 20.03.2026 заяву (вх. №7674/26, т.2 а.с.78-80), в якій надав пояснення обґрунтованості вимог про стягнення збережених відповідачем-2 коштів на користь місцевого бюджету та підставність звернення прокурора з даним позовом до суду.
В судовому засіданні 25.03.2026 відмовлено в задоволені заяви відповідача-2 про повернення позовної заяви за вх. №1599/26 (ухвалою суду в протоколі судового засідання), оголошено перерву до 07.05.2026, в якому судове засідання відкладено на 24.06.2026, за клопотанням відповідача-2 – на 09.07.2026.
В судове засідання 09.07.2026 відповідач-2 явку свого представника не забезпечив, належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до довідки суду про доставку ухвали від 24.06.2026 до його електронного кабінету (т.2 а.с. 145), причини неявки представника не повідомив.
Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з ч. 3 статті 202 ГПК України, суд розглядає справу за відсутності учасника справи або його представника, якщо їх було належним чином повідомлено про судове засідання, у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача-2, за наявними в ній матеріалами.
В судовому засіданні 09.07.2026 прокурор позов з підстав і у розмірі, викладених у позовній заяві, підтримала і просила суд задовольнити повністю, представники позивачів вирішення спору поклали на розсуд суду, представник відповідача-1 позов не визнав і просив суд відмовити у його задоволенні повністю з підстав, викладених у його заявах по суті спору.
Згідно із ст.ст. 233 ч. 6, 240 ч. 1 ГПК України у судовому засіданні 09.07.2026 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Заслухавши пояснення прокурора, представників позивачів, відповідача-1, дослідивши подані прокурором і сторонами заяви по суті справи, наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з таких підстав.
27.01.2021 відповідач-1 - Комунальне підприємство електромереж зовнішнього освітлення “Міськсвітло”, повідомленням про намір укласти договір про закупівлю (т.1 а.с. 36-37) оприлюднив оголошення № UA-2021-01-27-006964-c про проведення відкритих торгів щодо закупівлі за предметом «ДК 021:2015: код 09310000-5 «Електрична енергія» обсягом 509927600 кВт*год зі строком постачання з 16.02.2021 по 31.12.2021 з очікуваною вартістю 11320392 грн 72 коп. 
До участі в аукціоні подав свою пропозицію відповідач-2 - Товариство з обмеженою відповідальністю “Стейбл Енерджі” з остаточною ціновою пропозицією 11263790 грн 76 коп. (т.1 а.с. 37).
16.02.2021, за результатом проведення відкритих торгів в системі «Prozorro», між Комунальним підприємством електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Черкаської міської ради, як споживачем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стейбл Енерджі», як постачальником, укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 08/21 (далі – Договір; т.1, а.с.41-45) шляхом погодження заяви-приєднання до договору, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався продати споживачу електричну енергію в кількості 5 099 276 кВт.год для забезпечення потреб останнього, а споживач зобов`язався прийняти та оплатити товар, в порядку та на умовах, передбачених Договором. 
У Договорі сторони домовилися, зокрема, про наступне:
п.1.1. - Договір встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції Споживачу Постачальником електричної енергії;
п.1.2. - умови Договору розроблені відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі». «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ);
п.2.1. - найменування предмету закупівлі: код згідно ДК 021:2015 09310000-5 Електрична енергія (Електрична енергія);
п.2.2. - за Договором Постачальник продає Споживачу електричну енергію (ДК 021:2015 09310000-5 Електрична енергія) (далі - Товар) у кількості 5099276 кВт.год для забезпечення потреб останнього, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити Товар, в порядку та на умовах, передбачених Договором;
п.2.3. - обов`язковою умовою для постачання Товару Споживачу є наявність у нього укладеного, в установленому порядку, з оператором системи розподілу договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого Споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії;
п.2.4. - підписанням Договору Постачальник підтверджує, що має всі необхідні ліцензії та дозволи на постачання товару за Договором, а також зобов`язується забезпечити дійсність таких ліцензій (дозволів) на весь строк дії Договору;
п.2.5. - обсяги закупівлі Товару можуть бути зменшені Споживачем, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків Споживача та його потреб, про що Споживач, у письмовій формі, повідомляє Постачальника;
п. 3.1. – початком постачання Товару є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до договору. Постачання Товару за Договором - здійснюється до 31.12.2021;
п. 5.1. – Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за ціною, що на дату укладання договору становить 2,2089 грн з ПДВ за 1 кВт.год, в т.ч. ціна за одиницю товару становить 1,856184 грн. та ціна за передачу електричної енергії становить 0,352716 гри. з ПДВ;
п.5.2. - ціна за одиницю Товару за Договором може змінюватись з дотриманням Сторонами норм, передбачених ч.5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Механізм такої зміни може бути часткою комерційної (тендерної) пропозиції Постачальника, і відповідні умови оформлюються сторонами двосторонньою угодою. У разі, якщо Споживач не приймає нові умови, він зобов`язаний протягом 20 днів з моменту отримання повідомлення про зміну ціни повідомити про свою незгоду Постачальнику та має право ініціювати дострокове розірвання Договору шляхом підписання та направлення Постачальнику відповідної додаткової угоди;
п.5.3. - постачальник за Договором не має права вимагати від Споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком №2 до Договору;
п.5.4. - ціна Товару має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за Договором, у тому числі у разі її зміни. У випадках застосування до Споживача диференційованих цін електричної енергії суми, вказані у рахунках, відображають середню ціну, обчислену на базі різних диференційованих цін;
п.5.5. - загальна вартість Договору становить 11 263 790,76 грн. з ПДВ, з них:
за рахунок власних коштів - 11 187 437,36 грн.;
за рахунок бюджетних коштів – 76353,40 грн;
п.5.10. - споживач здійснює плату за послугу з розподілу (передачі) Товару або через Постачальника, або безпосередньо оператору системи. Спосіб оплати за послугу з розподілу (передачі) Товару зазначається в комерційній пропозиції, яка є додатком до Договору. Споживач може змінити спосіб оплати через діючого Постачальника на оплату напряму оператору системи за послугу з розподілу Товару шляхом вибору відповідної комерційної пропозиції Постачальника. При укладенні Договору Постачальник інформує Споживача про можливість оплати послуги з розподілу напряму оператору системи та надає відповідні роз`яснення. Постачальник зобов`язаний при виставленні Споживачу рахунку за Товар окремо вказувати плату за послугу з розподілу електричної енергії;
п.13.1. - договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) Споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до Договору, та діє до 31 грудня 2021 року, але, у будь-якому випадку, до повного виконання Сторонами своїх договірних зобов`язань;
п.13.2. - постачальник має повідомити про зміну будь-яких умов Договору Споживача не пізніше, ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право Споживача розірвати Договір. Постачальник - зобов`язаний повідомити Споживача у порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про право припинити дію Договору без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації Постачальнику, якщо Споживач не приймає нові умови.
Договір підписаний його сторонами та скріплений їхніми печатками.
До Договору сторони уклали:
Заяву-приєднання (т.1, а.с.45), в якій вказано, зокрема, персоніфіковані дані споживача; вид об`єкта; ЕІС-код присвоєний відповідним системним оператором; найменування оператора, з яким укладено договір розподілу електричної енергії – ПАТ «Черкасиобленерго»; перелік з 181 об`єктів споживання, в тому числі: номери лічильників, їх адреси, ЕІС-коди точок обліку (додаток №1 до заяви-приєднання) (т.1, а.с.46-48);
Додаток №2 – Комерційна пропозиція (т.1, а.с. 48 на звороті) п.1 якої визначено, що ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тарифи): 2.2089 грн. з ПДВ. Попередній тариф вказується в рахунку на перший розрахунковий місяць. Подальший тариф, що вказується у рахунку визначається відповідно до п. 2 Додатку 2 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 08/21 від 16.02.2021 за попередній місяць. Спосіб визначення ціни (тарифу електричної енергії: за нерегульованим тарифом на електроенергію визначається за відповідною формулою, зазначеною у п.2. Термін дії Договору та умови пролонгації: березень - грудень 2021 року (до 31.12.2021). 
В подальшому на виконання умов Договору сторонами укладено ряд додаткових угод, а саме:
01.03.2021 Додаткову угоду № 1(далі – Додаткова угода №1; т.1, а.с.51) якою внесені зміни до п. 2.2. Договору, визначивши що Постачальник продає Споживачу електричну енергію (ДК 021:2015 09310000-5 Електрична енергія) (далі-Товар) у кількості 5099276 кВт.год для забезпечення потреб останнього, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити Товар, в порядку та на умовах, передбачених Договором. При цьому: - 5064709,75 кВт.год – за рахунок власних коштів підприємства; - 34566,25 кВт.год – за рахунок бюджетних коштів; 
02.08.2021 Додаткову угоду № 1/1 (далі – Додаткова угода №1/1; т.1,а.с.52). якою доповнено Додаток № 2 до Договору «Комерційна пропозиція» п. 13 наступного змісту: «Порядок зміни ціни: Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі»:
1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 
2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; 
У випадку коливання ціни електричної енергії на ринку в бік збільшення, Постачальник має право письмово звернутись до Споживача з відповідною пропозицією, при ньому, така пропозиція в кожному окремому випадку, коли на ринку відбувається об`єктивне коливання ціни за одиницю товару в бік збільшення, повинна бути обґрунтована і документально підтверджена. 
Постачальник разом з письмовою пропозицією щодо внесення змін до Договору надає документ, що підтверджує збільшення ціни за одиницю товару в тих межах на які Постачальник пропонує змінити ціну товару. Документ, що підтверджує збільшення ціни товару, повинен бути наданий (одним із нижчеперелічених органів), торгово-промисловою палатою України, регіональною торгово-промисловою палатою, органами державної статистики, ДП «Держзовнішінформ», біржами та іншими уповноваженими органами та організаціями. Згідно і:з ч. 6 ст. 67 Закону України «Про ринок електричної енергії», з урахуванням листа Мінекономрозвитку України від 14.08.2019 р. № 3304-04/33869-06 «Щодо зміни ціни у договорах постачання електричної енергії». Сторони також можуть використовувати інформацію з вебсайту ДП «Оператор ринку» для документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку;
3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; 
4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання, послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; 
5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку; 
6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/ або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування – пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування; 
7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю. Істотні умови Договору можуть змінюватися у випадку зміни регульованих (тарифів) і нормативів, які застосовують у Договорі, а саме: тарифу на послуги з пере( електричної енергії, який враховано в структурі ціни електричної енергії, що постачаються Договором, а також інших нормативів, які можливо будуть встановлені чинним законодавством України (у тому числі відповідними рішеннями НКРЕКП)».
02.08.2021 Додаткову угоду № 2 (далі – Додаткова угода №2; т.1,а.с.53 на звороті -54) в якій сторони зменшили обсяг постачання електричної енергії до 4 811 710 кВт*год та збільшили її ціну до 2,3945184 грн/ кВт*год. Пункт 5.5. Договору виклали в такій редакції: «Загальна вартість Договору становить 11 263 788,71 грн з ПДВ, з них: за рахунок власних коштів 11 187 435,31 грн та 76 353,40 грн за рахунок бюджетних коштів», а також виклали в новій редакції пункт 1 Додаток № 2 до Договору «Комерційна пропозиція»: «Ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тарифи): - 2,2089 грн з ПДВ за період з 01.03.2021 по 01.08.2021; - 2,3945184 грн з ПДВ за період з 02.08.2021 по 31.12.2021»;
08.09.2021 Додатковою угодою № 3 (далі – Додаткова угода №3; т.1,а.с.56 на звороті) сторони виклали в новій редакції пункт 5.1 Договору: «Споживач розраховується з Постачальником та Товар за ціною за 1 кВт.год: - 2,2089 грн. з ПДВ, в т.ч. ціна за одиницю товару становить 1,856184 грн. та ціна за передачу електричної енергії становить 0,352716 грн. з ПДВ (за період з 01.03.2021 по 01.08.2021); - 2,3945184 грн. з ПДВ, в т.ч. ціна за одиницю товару становить 2,0418024 грн. та ціна за передачу електричної енергії становить 0,352716 грн. з ПДВ (за період з 02.08.2021 по 07.09.2021); - 2,598696 грн. з ПДВ, в т.ч. ціна за одиницю товару становить 2,24598 грн. та ціна за передачу електричної енергії становить 0,352716 грн. з ПДВ. (за період з 08.09.2021 по 31.12.2021)», а також виклали в новій редакції пункт 1 Додаток № 2 до Договору «Комерційна пропозиція»: «Ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тарифи): 2,2089 грн з ПДВ за період з 01.03.2021 по 01.08.2021; - 2,3945184 грн з ПДВ за період з 02.08.2021 по 07.09.2021; - 2,598696 грн з ПДВ за період з 08.09.2021 по 31.12.2021»;
14.09.2021 Додатковою угодою від № 4 (далі – Додаткова угода №4; т.1, а.с.58 на звороті -59) сторони зменшили обсяг постачання електричної енергії до 4 361 032 кВт*год та збільшили її ціну до 2,82262 грн/кВт*год., здійснивши зміни до п. 5.1., із викладенням в новій редакції пункт 5.5 Договору: «Загальна вартість Договору становить 11 263 787,81 грн з ПДВ, з них: за рахунок власних коштів - 11 187 434,41 грн; за рахунок бюджетних коштів – 76 353,40 грн», а також виклали в новій редакції пункт 1 Додаток № 2 до Договору «Комерційна пропозиція»: «Ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тарифи): 2,2089 грн з ПДВ за період з 01.03.2021 по 01.08.2021; - 2,3945184 грн з ПДВ за період з 02.08.2021 по 07.09.2021; - 2,598696 грн з ПДВ за період з 08.09.2021 по 13.09.2021; - 2,82262 грн з ПДВ за період з14.09.2021 по 31.12.2021»;
23.09.2021 Додатковою угодою № 5 (далі – Додаткова угода №5; т.1, а.с.61 на звороті - 62) сторони зменшили обсяг постачання електричної енергії до 4 204 368,3 кВт*год та збільшили її ціну до 3,021447 грн/ кВт*год., внесли відповідні зміни до п. 5.1. Договору і виклали в новій редакції пункт 5.5 Договору: «Загальна вартість Договору становить 11 263 787,76 грн з ПДВ, з них: за рахунок власних коштів - 11 187 434,36 грн; за рахунок бюджетних коштів - 76 353,40 грн», а також виклали в новій редакції пункт 1 Додаток № 2 до Договору «Комерційна пропозиція»: «Ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тарифи): 2,2089 грн з ПДВ за період з 01.03.2021 по 01.08.2021; - 2,3945184 грн з ПДВ за період з 02.08.2021 по 07.09.2021; - 2,598696 грн з ПДВ за період з 08.09.2021 по 13.09.2021; - 2,82262 грн з ПДВ за період з 14.09.2021 по 22.09.2021; - 3,021447 грн з ПДВ за період з 23.09.2021 по 31.12.2021»;
12.10.2021 Додатковою угодою № 6 (далі – Додаткова угода №6; а.с.64 на звороті -65) сторони зменшили обсяг постачання електричної енергії до 4 042 960,64 кВт*год та збільшили її ціну до 3,28832 грн/ кВт*год., внесли зміни до п. 5.1. Договору і виклали в новій редакції пункт 5.5 Договору: «Загальна вартість Договору становить 11263787,76 грн з ПДВ, з них: за рахунок власних коштів – 11187434,36 грн; за рахунок бюджетних коштів - 76 353,40 грн», а також виклали в новій редакції пункт 1 Додаток № 2 до Договору «Комерційна пропозиція»: «Ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тарифи): 2,2089 грн з ПДВ за період з 01.03.2021 по 01.08.2021; - 2,3945184 грн з ПДВ за період з 02.08.2021 по 07.09.2021; - 2,598696 грн з ПДВ за період з 08.09.2021 по 13.09.2021; - 2,82262 грн з ПДВ за період з 14.09.2021 по 22.09.2021; - 3,021447 грн з ПДВ за період з 23.09.2021 по 11.10.2021; - 3,28832 грн з ПДВ за період з 12.10.2021 по 31.12.2021»;
01.11.2021 Додатковою угодою № 7 (далі – Додаткова угода №7; т.1, а.с.67 на звороті -68) сторони зменшили обсяг постачання електричної енергії до 3 975 121,067 кВт*год та збільшили її ціну до 3,429228 грн/ кВт*год., внісши відповідні зміни до п. 5.1. Договору і виклали в новій редакції пункт 5.5 Договору: «Загальна вартість Договору становить 11263787,76 грн з ПДВ, з них: за рахунок власних коштів – 11187434,36 грн; за рахунок бюджетних коштів - 76 353,40 грн», а також виклали в новій редакції пункт 1 Додаток № 2 до Договору «Комерційна пропозиція»: «Ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тарифи): 2,2089 грн з ПДВ за період з 01.03.2021 по 01.08.2021; - 2,3945184 грн з ПДВ за період з 02.08.2021 по 07.09.2021; - 2,598696 грн з ПДВ за період з 08.09.2021 по 13.09.2021; - 2,82262 грн з ПДВ за період з 14.09.2021 по 22.09.2021; - 3,021447 грн з ПДВ за період з 23.09.2021 по 11.10.2021; - 3,28832 грн з ПДВ за період з 12.10.2021 по 31.10.2021; - 3,429228грн з ПДВ за період з 01.11.2021 по 31.12.2021».
На підтвердження доцільності укладення вищевказаних додаткових угод до Договору відповідачем-2 надано відповідачу-1:
до Додаткової угоди №2 - лист № 580 від 02.08.2021 (т.1, а.с. 53) із загальним посиланням на положення п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», здійсненим аналізом даних ДП «Оператор ринку» коливання середньозваженої ціни електричної енергії станом на 01.08.2021 (2119,14 грн/ МВт.год) відносно цієї ціни станом на 16.02.2021 (1741,85 грн/МВт.год) - становило +21,6%;
до Додаткової угоди №3 - лист № 636 від 08.09.2021 (т.1, а.с. 56) із загальним посиланням на положення п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», здійсненим аналізом даних ДП «Оператор ринку» коливання середньозваженої ціни електричної енергії станом на 08.09.2021 (2361,05 грн/ МВт.год) відносно цієї ціни станом на 01.08.2021 (2119,14 грн/МВт.год) становило +11,4%;
до Додаткової угоди №4 - лист № 644 від 16.09.2021 (т.1, а.с. 58) із загальним посиланням на положення п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», здійсненим аналізом даних ДП «Оператор ринку» коливання середньозваженої ціни електричної енергії станом на 14.09.2021 (2596,47 грн/ МВт.год) відносно цієї ціни станом на 08.09.2021 (2361,05 грн/МВт.год) становило + 9,97%;
до Додаткової угоди №5 - лист № 659 від 22.09.2021 (т.1, а.с. 61) із загальним посиланням на положення п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», здійсненим аналізом даних ДП «Оператор ринку» коливання середньозваженої ціни електричної енергії станом на 23.09.2021 (2805,51 грн/ МВт.год) відносно цієї ціни станом на 14.09.2021 (2596,47 грн/МВт.год) становило +8,05%;
до Додаткової угоди №6 - лист № 700 від 11.10.2021 (т.1, а.с. 64) із загальним посиланням на положення п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», здійсненим аналізом даних ДП «Оператор ринку» коливання середньозваженої ціни електричної енергії станом на 12.10.2021 (3331,07 грн/ МВт.год) відносно цієї ціни станом на 23.09.2021 (2805,51 грн/МВт.год) становило +18,7%;
до Додаткової угоди №7 - лист № 765 від 01.11.2021 (т.1, а.с. 67) із загальним посиланням на положення п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», здійсненим аналізом даних ДП «Оператор ринку» коливання середньозваженої ціни електричної енергії станом на 01.11.2021 (3491,75 грн/ МВт.год) відносно цієї ціни станом на 12.10.2021 (3331,07 грн/МВт.год) становило +4,8%.
Прокурор зазначив, що упродовж дії Договору сторонами послідовно було збільшено ціну товару з 2,2089 грн/кВт*год до 3,429228 грн/кВт*год (+ 55,24 %), і як наслідок, відповідач-1 (КП «Міськсвітло») отримав від відповідача-2 (ТОВ «Стейбл Енерджі») 3 420 443 кВт*год електричної енергії, сплативши за неї 9 361 670,21 грн (у тому числі, 3 069 536,03 грн за ціною 2,2089 грн/кВт*год, 1 012 253,92 грн за ціною 2,3945184 грн/кВт*год, 138 505,30 грн за ціною 2,598696 грн/кВт*год, 323 630,31 грн за ціною 2,82262 грн/кВт*год, 710 774,25 грн за ціною 3,021447 грн/кВт*год, 580 112,26 грн за ціною 3,28832 грн/кВт*год та 3 526 858,12 грн за ціною 3,429228 грн/кВт*год).
Додатковою угодою від 02.08.2021 № 2 сторони збільшили ціну за одиницю товару до 2,3945184 грн/кВт*год, тобто на 8,4 %, підставою її укладання зазначили Закон № 922 та лист постачальника № 580 від 02.08.2021, згідно змісту якого аналізом даних ДП «Оператор ринку» коливання середньозваженої ціни електричної енергії станом на 01.08.2021 (2119,14 грн/МВт.год) відносно цієї ціни станом на 16.02.2021 (1741,85 грн/МВт.год) становить +21,6%. 
Таким чином, із змісту даної додаткової угоди вбачається, що сторонами здійснено підняття ціни за одиницю товару в межах 10 %, у зв`язку з коливанням ціни на ринку електричної енергії, тобто застосовано п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
За інформацією сайту АТ «Оператор ринку» в період між датою укладення Договору та датою внесення змін Додатковою угодою № 2 відбулось коливання на ринку електроенергії на 21,66 %, що надавало право сторонам правочину збільшити ціну на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі». 
Додатковою угодою № 3 сторони збільшили ціну електричної енергії до 2,598696 грн/кВт*год, тобто на 17,64 % відносно ціни, узгодженої сторонами в Договорі (2,2089 грн/кВт*год), що суперечить положенням п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону № 922 в частині 10-відсоткового ліміту на збільшення ціни договору. 
Додатковою угодою № 4 сторони збільшили ціну електричної енергії до 2,82262 грн/кВт*год, тобто на 27,78 % відносно ціни, узгодженої сторонами в Договорі (2,2089 грн/кВт*год), що суперечить положенням п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону № 922 в частині 10-відсоткового ліміту на збільшення ціни договору. 
Додатковою угодою № 5 сторони збільшили ціну електричної енергії до 3,021447 грн/кВт*год, тобто на 36,78 % відносно ціни, узгодженої сторонами в Договорі (2,2089 грн/кВт*год), що суперечить положенням п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону № 922 в частині 10-відсоткового ліміту на збільшення ціни договору. 
Додатковою угодою № 6 сторони збільшили ціну електричної енергії до 3,28832 грн/кВт*год, тобто на 48,86% відносно ціни, узгодженої сторонами в Договорі (2,2089 грн/кВт*год), що суперечить положенням п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону № 922 в частині 10-відсоткового ліміту на збільшення ціни договору. 
Додатковою угодою № 7 сторони збільшили ціну електричної енергії до 3,429228 грн/кВт*год, тобто на 55,24 % відносно ціни, узгодженої сторонами в Договорі (2,2089 грн/кВт*год), що суперечить положенням п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону № 922 в частині 10-відсоткового ліміту на збільшення ціни договору.
Таким чином, відповідачами безпідставно внесені зміни до істотних умов Договору, якими змінено ціну за одиницю товару, збільшивши ціну за 1 кВт/год без документального підтвердження коливання цін на ринку, чим порушив вимоги п. 2 ч. 5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», щодо обґрунтованості підвищення ціни за одиницю товару.
Із інформації публічно доступних відомостей АТ «Оператор ринку» (т.1, а.с.90-94) вбачається, що в день укладення Договору (16.02.2021), середньозважена ціна електричної енергії на ринку складала 1741,85 грн/МВт*год., а станом на дату укладення додаткової угоди № 2 від 02.08.2024 середньозважена ціна на ринку зросла до показника 2119,14 грн/МВт*год. В подальшому, згідно даних сайту АТ Оператор ринку, середньозважена ціна на ринку по ОЕС України станом на дати укладення Додаткових угод до Договору були наступними (ціна за 1 МВт*год):
08.09.2021 (Додаткова угода №3) - 2361,05 грн; 
14.09.2021 (Додаткова угода №4) - 2596,47 грн; 
23.09.2021 (Додаткова угода №5) - 2805,51 грн; 
12.10.2021 (Додаткова угода №6) - 3331,07 грн; 
01.11.2021 (Додаткова угода №7) - 3491,75 грн. 
Ціна за 1 кВт*год електроенергії за Договором першочергово складала 2,2089 грн, тобто була навіть вищою за максимальну середньозважену ціну електричної енергії на ринку на дату його укладення (2048,23 грн/кВт*год). Водночас, при укладенні 4 (чотирьох) додаткових угод про збільшення ціни електричної енергії середньозважена ціна на ринку була нижчою за узгоджену сторонами у вказаних додаткових угодах, а саме:
при укладенні Додаткової угоди № 2 сторони визначили ціну електричної енергії в розмірі - 2,3945184 грн/кВт*год, в той час як середньозважена ціна на ринку по ОЕС України становила - 2,11914 грн/кВт*год; 
при укладенні Додаткової угоди № 3 в розмірі - 2,598696 грн/кВт*год, в той час як середньозважена ціна становила - 2,36105 грн/кВт*год; 
при укладенні Додаткової угоди № 4 в розмірі - 2,82262 грн/кВт*год, в той час як середньозважена ціна становила - 2,59647 грн/кВт*год; 
при укладенні Додаткової угоди № 5 в розмірі - 3,021447 грн/кВт*год, в той час як середньозважена ціна становила - 2,80551 грн/кВт*год. 
Прокурор вказав, що враховуючи порушення відповідачами вимоги п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» щодо безпідставного збільшення ціни за одиницю такого товару на ринку наявні підстави для визнання недійсними додаткових угод від 08.09.2021 № 3, від 14.09.2021 № 4, від 23.09.2021 № 5, від 12.10.2021 № 6 та від 01.11.2021 № 7 до Договору про постачання електричної енергії споживачу від 16.02.2021 № 08/21, оскільки суперечать положенням п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Із актів про фактичне надання послуги з постачання електричної енергії:№ СТ-0000355 від 30.03.2021 на суму 811 180,97 грн з ПДВ;№ СТ-0000538 від 28.04.2021 на суму 731 488,28 грн з ПДВ;№ СТ-0000727 від 27.05.2021 на суму 595 746,96 грн з ПДВ;№ СТ-0000925 від 29.06.2021 на суму 456 049,49 грн з ПДВ;№ СТ-0001120 від 28.07.2021 на суму 475 070,33 грн з ПДВ; № СТ-0001316 від 30.08.2021 на суму 676 427,51 грн з ПДВ; № СТ-0001506 від 30.09.2021 на суму 804 273,84 грн з ПДВ;№ СТ-0001712 від 31.10.2021 на суму 1 284 574,71 грн з ПДВ; № СТ-0001917 від 30.11.2021 на суму 1 487 763,71 грн з ПДВ, № СТ-0002143 від 15.12.2021 на суму 2 039 094,41 грн з ПДВ, платіжних доручень: № 172 від 12.04.2021, №41 від 09.04.2021, №56 від 12.05.2021, №200 від 18.05.2021, №75 від 09.06.2021, № 217 від 11.06.2021, №90 від 07.07.2021, №232 від 09.07.2021, №107 від 05.08.2021, № 250 від 06.08.2021, № 249 від 06.08.2021, №123 від 14.09.2021, № 296 від 10.09.2021, №275 від 10.09.2021, №138 від 11.10.2021, №290 від 11.10.2021, №155 від 09.11.2021, №313 від 15.11.2021, №176 від 10.12.2021, №341 від 30.12.2021, №338 від 15.12.2021, №187 від 21.12.2021, №344 від 30.12.2021, №346 від 31.12.2021, №351 від 18.01.2022 (т.1, а.с. 72-89) вбачається що відповідач-1 за Договором, з урахуванням внесених до нього змін отримав від відповідача-2 - 3420443 кВт*год електричної енергії, сплатив за неї - 9361670,21 грн (у тому числі, 3 069 536,03 грн за ціною 2,2089 грн/кВт*год, 1 012 253,92 грн за ціною 2,3945184 грн/кВт*год, 138 505,30 грн за ціною 2,598696 грн/кВт*год, 323 630,31 грн за ціною 2,82262 грн/кВт*год, 710 774,25 грн за ціною 3,021447 грн/кВт*год, 580 112,26 грн за ціною 3,28832 грн/кВт*год та 3 526 858,12 грн за ціною 3,429228 грн/кВт*год).
У позовній заяві, відповідях на відзиви, поясненнях у судовому засіданні прокурор зазначав, що укладені сторонами Додаткові угоди №№3,4,5,6,7 до договору постачання електричної енергії споживачу № 08/21 від 16.02.2021, укладені за відсутності документально підтвердженого коливання ціни на товар – електричну енергію в порівнянні з умовами укладеного сторонами Договору та додаткових угод №№1, 1/1, 2, упродовж дії Договору сторонами послідовно збільшено ціну товару з 2,2089 грн/кВт*год до 3,429228 грн/кВт*год, тобто на +55,24%, що є порушенням вимог пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», умов Договору про постачання електричної енергії споживачу № 08/21 від 16.02.2021, згідно якого ціна та умови постачання електричної енергії визначаються на умовах тендерної документації та за результатами проведення процедури закупівлі, призвела до безпідставного збільшення ціни закупівлі товару, а тому їх слід визнати недійсними згідно ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.
Враховуючи, що на суму 3 069 536,03 грн відповідачем-2 поставлено 1 389 622 кВт*год за ціною 2,2089 грн/кВт*год, на суму 1 012 253,92 грн – 422 738 кВт*год за ціною 2,3945184 грн/кВт*год, отже на залишкову суму 5 279 880,26 грн (9 361 670,21 грн - 3 069 536,03 грн – 1 012 253,92 грн) за ціною 2,3945184 грн/кВт*год відповідач-2 мав би поставити 2 204 986,29703 кВт*год. Проте, відповідач-2 на суму 5 279 880,26 грн поставив 1 608083 кВт/год. електричної енергії.
За вказану кількість електроенергії відповідач-1 за ціною 2,3945184 грн/кВт*год мав би сплатити - 3 850 584,33 грн, тобто стягненню з відповідача-2 підлягають кошти в сумі 1 429 295,93 грн (5 279 880,26 грн - 3 850 584,33 грн). 
Вимога прокурора про стягнення безпідставно сплачених бюджетних коштів, з урахуванням спірних Додаткових угод №№3,4,5,6,7 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 08/21 від 16.02.2021 також є предметом позову у справі, що розглядається.
Отже, спірні правовідносини сторін виникли із договору про постачання електричної енергії споживачу № 08/21 від 16.02.2021, вимоги прокурора витікають із суті цього договору.
За правовою природою ці правовідносини віднесені до договірних зобов`язань постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу - параграфом 5 глави 54 ЦК України, загальні положення правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України. Крім того, правовідносини сторін перебувають у сфері регулювання Закону України «Про публічні закупівлі», який з урахуванням предмету спору є спеціальним нормативним актом.
Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.
Згідно з ст. 11 ч. ч. 1, 2 п. 1, ст. 16 ч. 2 п. п. 5, 8 Цивільного кодексу (далі –ЦК) України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до частин 1-5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Статтею 205 ЦК України визначені вимоги до форми правочину, способів волевиявлення. Згідно з частинами 1, 2 цієї статті ЦК, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з частиною 3 вказаної норми, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.
Статтею 234 ЦК України встановлено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.
Згідно з частиною 1 ст. 236 ЦК України, правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Вищенаведені норми віднесені до глави 16 розділу IV книги І ЦК України і врегульовують загальні положення про правочини, правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону.
Розділ I книги 5 ЦК України врегульовує загальні положення про зобов`язання, зокрема:
зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509);
сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (ч.ч. 1, 3 ст. 510);
одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525);
зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526);
якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530);
виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ч. 1 ст. 546);
зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 598);
зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599);
порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610);
у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611);
боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612);
боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625).
Розділ IІ книги 5 ЦК України врегульовує загальні положення про договір, зокрема:
договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626);
відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627);
зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628);
договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629);
ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається (ч.ч. 1-3 ст. 632);
договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638);
зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 651);
у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах (ч. 1 ст. 652);
у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (ч. 1 ст. 653);
зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 654).
Закон України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 № 922-VІІІ в редакції, чинній з 23.01.2021, визначає правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад. Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції. Цей Закон також має на меті адаптувати законодавство України acquis Європейського Союзу на виконання Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі – Закон № 922-VІІІ).
Статтею 1 Закону № 922-VІІІ визначено основні терміни, які в цьому законі вживаються в такому значенні: договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі / спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару (п. 6); замовники - суб`єкти, визначені згідно із статтею 2 цього Закону, які здійснюють закупівлі товарів, робіт і послуг відповідно до цього Закону (11); переможець спрощеної закупівлі - учасник, пропозиція якого відповідає всім умовам, що визначені в оголошенні про проведення спрощеної закупівлі, вимогам до предмета закупівлі і визнана найбільш економічно вигідною та якому замовник повідомив про намір укласти договір про закупівлю (19).
Нормами Закону № 922-VІІІ також встановлено, що:
закупівлі здійснюються за такими принципами: 1) добросовісна конкуренція серед учасників; 2) максимальна економія, ефективність та пропорційність; 3) відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; 4) недискримінація учасників та рівне ставлення до них; 5) об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі / спрощеної закупівлі; 6) запобігання корупційним діям і зловживанням. Замовники, учасники процедур закупівлі, суб`єкт оскарження, а також їхні представники повинні добросовісно користуватися своїми правами, визначеними цим Законом. Забороняється зловживання правами, у тому числі правом на оскарження рішень, дії чи бездіяльності замовника (п.п. 1-6 ч. 1, ч. 5 ст. 5);
договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41);
істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (п. 2 ч. 5 ст. 41).
З огляду на викладені обставини справи і наведені норми законодавства суд вбачає, що за результатами відкритих торгів № UA-2021-01-27-006964-c, 16.02.2021 між відповідачами укладено договір № 08/21 щодо постачання електричної енергії споживачу у строк із 16.02.2021 по 31.12.2021 в кількості 5 099 276 кВт/год на суму 11 263 790,76 грн з ПДВ, з них: за рахунок власних коштів 11 187 437,36 грн та 76 353,40 грн за рахунок бюджетних коштів, за ціною товару на дату його укладання - 2,2089 грн з ПДВ за 1 кВт.год, в т.ч. ціна за одиницю товару - 1,856184 грн та ціною за передачу електричної енергії в сумі 0,352716 грн з ПДВ. Договір укладено шляхом підписання сторонами заяви-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу.
Пунктами 2.2., 2.5., 3.1., 5.1.-5.5. Договору сторони погодили, що постачальник продає споживачу електричну енергію (ДК 021:2015 09310000-5 Електрична енергія) у кількості 5099276 кВт.год для забезпечення потреб останнього, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити Товар, в порядку та на умовах, передбачених Договором; обсяги закупівлі Товару можуть бути зменшені Споживачем, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків Споживача та його потреб, про що Споживач, у письмовій формі, повідомляє Постачальника; початком постачання Товару є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до договору. Постачання Товару за Договором - здійснюється до 31.12.2021; споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що на дату укладання договору становить 2,2089 грн з ПДВ за 1 кВт.год, в т.ч. ціна за одиницю товару становить 1,856184 грн. та ціна за передачу електричної енергії становить 0,352716 гри. з ПДВ; ціна за одиницю Товару за Договором може змінюватись з дотриманням Сторонами норм, передбачених ч.5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Механізм такої зміни може бути часткою комерційної (тендерної) пропозиції Постачальника, і відповідні умови оформлюються сторонами двосторонньою угодою. У разі, якщо Споживач не приймає нові умови, він зобов`язаний протягом 20 днів з моменту отримання повідомлення про зміну ціни повідомити про свою незгоду Постачальнику та має право ініціювати дострокове розірвання Договору шляхом підписання та направлення Постачальнику відповідної додаткової угоди; постачальник за Договором не має права вимагати від Споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком №2 до Договору; ціна Товару має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за Договором, у тому числі у разі її зміни. У випадках застосування до Споживача диференційованих цін електричної енергії суми, вказані у рахунках, відображають середню ціну, обчислену на базі різних диференційованих цін; загальна вартість Договору становить 11 263 790,76 грн. з ПДВ, з них: за рахунок власних коштів - 11 187 437,36 грн.; за рахунок бюджетних коштів – 76353,40 грн.
Відповідно до п.1 Комерційної пропозиції, яка є додатком №2 до Договору, ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тарифи): 2.2089 грн з ПДВ, попередній тариф вказується в рахунку на перший розрахунковий місяць. Подальший тариф, що вказується у рахунку визначається відповідно до п. 2 Додатку 2 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 08/21 від 16.02.2021 за попередній місяць, спосіб визначення ціни (тарифу електричної енергії: за нерегульованим тарифом на електроенергію визначається за відповідною формулою, зазначеною у п.2., термін дії Договору та умови пролонгації: березень - грудень 2021 року (до 31.12.2021). 
На виконання умов Договору сторонами укладено додаткові угоди:
від 01.03.2021 № 1, якою внесені зміни до п. 2.2. Договору, визначивши що Постачальник продає Споживачу електричну енергію (ДК 021:2015 09310000-5 Електрична енергія) у кількості 5 099 276 кВт.год для забезпечення потреб останнього, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити Товар, в порядку та на умовах, передбачених Договором. При цьому: - 5 064 709,75 кВт.год – за рахунок власних коштів підприємства; - 34 566,25 кВт.год – за рахунок бюджетних коштів; 
від 02.08.2021 № 1/1 доповнено Додаток № 2 до Договору «Комерційна пропозиція» пунктом 13 такого змісту: «Порядок зміни ціни: Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі»;
Додатковою угодою від 02.08.2021 № 2 сторони фактично збільшили ціну за одиницю товару до 2,3945184 грн/кВт*год, на 8,4 %, за змістом якої вбачається, що здійснено підняття ціни за одиницю товару в межах 10 % у зв`язку з коливанням ціни на ринку електричної енергії, тобто застосовано п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Підставою її укладання сторони зазначили Закон № 922 та лист постачальника № 580 від 02.08.2021. 
Спірними Додатковими угодами від 08.09.2021 №3, від 14.09.2021 №4, від 23.09.2021 №5, від 12.10.2021 №6, від 01.11.2021 №7 упродовж дії договору про постачання електричної енергії споживачу від 16.02.2021 № 08/21 сторони збільшили ціну за одиницю товару з 2,3945184 грн/кВт*год до 3,429228 грн/кВт*год (на 55,24 % відносно ціни, узгодженої сторонами в Договорі 2,2089 грн/кВт*год) без фактичної доцільності їх укладення за відсутності документального підтвердження збільшення ціни за одиницю товару у спірний період).
Підстави доцільності укладення спірних додаткових угод до Договору відповідачем-2 надано листи постачальника із посиланням на дані ДП «Оператор ринку» щодо коливання середньозваженої ціни електричної енергії на певну дату.
Суд зауважує, що кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.10.2020 у справі №912/1580/18, від 02.12.2020 у справі № 913/368/19, від 11.05.2023 у справі №910/17520/21).
Тобто, сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору.
При зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).
Як коливання ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього.
Водночас на підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, - як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі №920/19/24).
Законом України "Про публічні закупівлі" не передбачено форму / вигляд інформації щодо такого коливання, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку саме факту коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2025 року у справі № 916/747/24).
Параграфом 1 глави 5 розділу І ГПК України унормовані основні положення про докази. При цьому суд виходить із того, що спеціальним законодавством у сфері публічних закупівель не визначено певний орган чи особу, яку законодавець наділив би повноваженнями надавати інформацію на підтвердження коливання ціни товару на ринку.
Під час визначення щодо доказів на підтвердження коливання ціни товару на ринку слід виходити як з аналізу норм чинного законодавства щодо повноважень та функцій суб`єктів надання такої інформації (наприклад, до цих суб`єктів можна віднести Державну службу статистики України, на яку Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" покладено функцію з контролю за цінами в частині здійснення моніторингу динаміки цін (тарифів) на споживчому ринку; державне підприємство "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків", яке на замовлення суб`єкта господарювання виконує цінові / товарні експертизи, зокрема, щодо відповідності ціни договору наявній кон`юнктурі певного ринку товарів; ТПП України, яка у межах власних повноважень надає послуги щодо цінової інформації, тощо), так і положень щодо доказів, які закріплені у главі 5 розділу І ГПК України.
Отже, з-поміж іншого, довідки, експертні висновки ТПП України, тощо можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку. Втім судам у порядку статті 86 ГПК України слід їх досліджувати та оцінювати за критеріями належності, допустимості, достовірності, вірогідності з точку зору саме факту коливання ціни на товар (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.09.2023 у справі № 926/3244/22).
Враховуючи вищевикладене суд зауважує, що матеріали справи не містять належного обґрунтування для зміни істотних умов Договору на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі” та обґрунтування неможливості виконання зобов`язання за ціною, зазначеною у Договорі.
Судом встановлено, що ціна за 1 кВт*год електроенергії за Договором першочергово складала 2,2089 грн, тобто була навіть вищою за максимальну середньозважену ціну електричної енергії на ринку на дату його укладення. Проте, при укладенні Додаткової угоди від 01.11.2021 року № 7 про збільшення ціни електричної енергії середньозважена ціна на ринку мала тенденцію до зниження в порівнянні з ціною, яка була під час укладення Додаткової угоди від 12.10.2021 року №6, тому можна стверджувати про недобросовісність дій постачальника, обґрунтованість вимог прокурора.
Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що Додаткові угоди №№3,4,5,6,7 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 08/21 від 16.02.2021 суперечать положенням п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», призвели до послідовного збільшення ціни товару упродовж дії цього договору +55,24% від первісної ціни договору та тендерної пропозиції, за умови відсутності обґрунтованої зміни ціни товару у спірний період 2021 року, вказує на відсутність наміру відповідача-2 поставляти товар за запропонованою ним на торгах заниженою ціною, що зумовлює підстави для визнання їх недійсними згідно положень ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 216 ЦК України та вказує на недобросовісність дій постачальника.
Суд вважає за необхідне звернути увагу на принцип сontra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. При цьому це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які “не були індивідуально узгоджені” (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір “під переважним впливом однієї зі сторін” (under the diminant sinfluence of the party).
Також як зазначив Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 року у справі №450/2286/16-ц (провадження №61-2032св19) добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується на римській максимі - “non concedit venire contra factum proprium” (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium - принцип добросовісності.
Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
Суд також зауважує, що факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне за собою підвищення ціни на аналогічний товар, що є предметом спору.
Тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість всім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі.
Відповідно до статті 5 Закону України "Про публічні закупівлі" закупівлі здійснюються за принципом відкритості та прозорості на всіх їх стадіях; метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19, у якій суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що перемога у тендері (закупівля за бюджетні кошти) та укладення договору з певною ціною та її подальше підвищення внаслідок так званого коливання є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця.
Умовою такого підвищення обов`язково є неможливість спрогнозувати таке підвищення та закласти відповідні ризики при формуванні тендерної пропозиції. Зазначене є особливо актуальним у тому випадку, якщо коливання цін на товар обумовлюється його сезонним характером або у випадку, коли за умовами тендерної документації товар повинен бути наявним у постачальника (судом враховано постанова Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.07.2024 року у справі № 910/13579/23).
Суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду викладену у постанові від 21.11.2025 у справі №920/19/24 філологічне тлумачення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" свідчить, що зміна істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі допускається лише у випадках, прямо передбачених цією нормою. Одним із цих випадків є збільшення ціни товару, але за умови, що таке збільшення не може перевищувати нормативно визначеного відсоткового значення суми, встановленої в договорі про закупівлю, яке у пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" унормовано на рівні не більше 10 %.
До того ж визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни слід враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10 % значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю.
Також Велика Палата Верховного Суду у пунктах 206, 207 постанови від 21.11.2025 у справі №920/19/24 вказала, що зміни та доповнення до пункту 2 частини п`ятої статті 41 вказаного Закону стосуються лише встановлення альтернативного варіанту визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару - 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю або 90 днів з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару та не скасовують встановлену первісною редакцією цього Закону заборону збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 %, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії. Виняток з обмежень, викладений в останньому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону, повинен тлумачитися суто буквально, а тому він стосується лише строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (дотримання умови про зміну лише раз на 90 днів в цьому випадку не діє) і не визначає верхньої межі збільшення (зміни) ціни за одиницю товару.
Отже, у постановах від 21.11.2025 у справі №920/19/24, від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами у договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару у бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
Верховний Суд неодноразово зауважував, що передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний уже укладений договір і щоб не проводити новий тендер закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10 %. Інше тлумачення відповідної норми Закону “Про державні закупівлі” нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Верховний Суд вважає, що обмеження 10 % застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної у договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод) (постанови Верховного Суду від 12.11.2024 у справі №910/19784/23, від 10.09.2024 у справі № 918/703/23, від 02.07.2024 у справі №910/13579/23, від 14.05.2024 у справі № 917/1010/22).
З урахуванням внесених змін Додатковими угодами №№3,4,5,6,7, сплатою відповідачем-1 - 9 361 670,21 грн за поставлену відповідачем-2 електроенергію в обсязі 3 420 443 кВт*год, та беручи до уваги, що на суму 3069 536,03 грн відповідачу-1 поставлено 1389622 кВт*год за ціною 2,2089 грн/кВт*год, на суму 1012 253,92 грн – 422 738 кВт*год за ціною 2,3945184 грн/кВт*год, тому на залишкову суму 5 279 880,26 грн (9 361 670,21 грн - 3 069 536,03 грн – 1 012 253,92 грн) за ціною 2,3945184 грн/кВт*год відповідач-2 мав би поставити 2 204 986,29703 кВт*год.
Враховуючи, що Додаткова угода від 02.08.2021 № 2 не оспорюється, та з урахуванням недійсності Додаткових угод від 08.09.2021 № 3, від 14.09.2021 № 4, від 23.09.2021 № 5, від 12.10.2021 № 6 та від 01.11.2021 № 7, ціна електричної енергії становила 2,3945184 грн/кВт*год.
Беручи до уваги, що на суму 3 069 536,03 грн відповідачу-1 поставлено 1 389 622 кВт*год за ціною 2,2089 грн/кВт*год, на суму 1 012 253,92 грн – 422 738 кВт*год за ціною 2,3945184 грн/кВт*год, то на залишкову суму 5 279 880,26 грн (9 361 670,21 грн - 3 069 536,03 грн – 1 012 253,92 грн) за ціною 2,3945184 грн/кВт*год відповідач-2 мав би поставити 2204986,29703 кВт*год.
Проте, відповідач-2 на суму 5279880,26 грн поставив 1 608083 кВт/год., за вказану кількість електроенергії відповідач-1 за ціною 2,3945184 грн/кВт*год мав би сплати 3850584,33 грн, відтак стягненню з відповідача-2 підлягають кошти в сумі 1429 295,93 грн (5 279 880,26 грн - 3 850 584,33 грн). 
Таким чином, грошові кошти в сумі 1429295 грн 93 коп. є такими, що були безпідставно одержані відповідачем-2 за недійсними Додатковими угодами від 08.09.2021 № 3, від 14.09.2021 № 4, від 23.09.2021 № 5, від 12.10.2021 № 6 та від 01.11.2021 № 7 до договору від 16.02.2021 № 08/21 про постачання електричної енергії споживачу, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач-2 зобов`язаний їх повернути на користь Черкаського міського бюджету, що відповідає приписам статті 1212 ЦК України.
Судом встановлено, що частину поставленої електричної енергії відповідач-1 оплатив за рахунок власних коштів, водночас, згідно Статуту Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Черкаської міської ради, затвердженого рішенням Черкаської міської ради № 39-16 від 28.03.2023 (т.1, а.с.95-100), Черкаська міська рада є засновником вказаного комунального підприємства та розпорядником бюджетних коштів вищого рівня, а окремі повноваження делеговані Департаменту дорожньо-транспортної інфраструктури та екології Черкаської міської ради (орган управління). 
Відповідно п. 1.6 Статуту Підприємство здійснює свою діяльність на принципах господарського розрахунку, власного комерційного ризику, бюджетного фінансування цільових програм прийнятих Черкаською міською радою, з правом найму працівників. Джерелами формування майна підприємства є, серед іншого, доходи (прибутки), одержані від реалізації товарів, робіт, послуг, а також від інших видів фінансово-господарської діяльності; дотації (трансфери та інші цільові надходження) з бюджетів (пп. 2, 6 п. 4.4 Статуту). Майно закріплене Власником за Підприємством на праві господарського відання є власністю Черкаської міської територіальної громади. 
Підприємство володіє, користується і розпоряджається зазначеним майном, з обмеженням правомочності, щодо такого майна, та у відповідності до чинного законодавства та цього Статуту (п. 4.3 Статуту). Тобто, з наведеного слідує, що всі кошти Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення “Міськсвітло”, в тому числі, що є його власними надходженнями, складають в сукупності майно підприємства, яке, в свою чергу, є власністю Черкаської міської територіальної громади, управління якою здійснює Черкаська міська рада. 
Суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 21.06.2023 року у справі № 905/1907/21 про те, що використання коштів місцевого бюджету становить суспільний інтерес та стосується прав та інтересів великого кола осіб – мешканців Черкаської міської територіальної громади. Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності. Неефективне витрачання коштів місцевого бюджету, зокрема шляхом укладення підконтрольним органу місцевого самоврядування комунальним закладом незаконних правочинів, може порушувати економічні інтереси територіальної громади Черкаської міської територіальної громади (п. 8.47 постанови).
Таким чином, грошові кошти в сумі 1429295 грн 93 коп. є такими, що були безпідставно одержані відповідачем-2, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач-2 в порядку приписів ст. 1212 ЦК України зобов`язаний їх повернути в дохід Черкаського міського бюджету, оскільки всі кошти Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення “Міськсвітло”, в тому числі, які є його власними надходженнями, складають в сукупності майно підприємства, яке в свою чергу, є власністю Черкаської міської територіальної громади, управління якою здійснює Черкаська міська рада.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 року у справі № 922/2321/22 сформувала правовий висновок, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається відповідно до частини третьої статті 632 ЦК України. Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору.
Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Стаття 1212 ЦК регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Системний аналіз положень статей 11, 177, 202, 1212 ЦК дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли правочин утворює правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Таким чином, доводи прокурора про суперечність додаткових угод №№3, 4, 5, 6, 7 до договору про постачання електричної енергії споживачу №08/21 від 16.02.2021, укладених сторонами договору, нормі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону № 922-VІІІ суд визнає обґрунтованими і доведеними, розрахунок розміру коштів безпідставно сплачених на суму 1429295 грн 93 коп. правильним, тому позов про визнання цих додаткових угод недійсними і стягнення коштів із заявлених у ньому підстав підлягає задоволенню повністю.
Інші твердження відповідачів, викладені у відзивах на позовну заяву, щодо безпідставності заявлених позовних вимог суд оцінює критично, враховуючи вищевикладені обставини, умови договору про постачання електричної енергії споживачу №08/21 від 16.02.2021, з внесеними до нього Додатковими угодами №№ 1-7 змінами, нормами діючого законодавства України, тому вказані доводи відповідачів з наведених ними підстав суд визнає необґрунтованими і відхиляє.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).
Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України, беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, прийняття Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:
учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);
належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);
обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);
достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);
наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);
учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);
суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити наступне щодо належності звернення Зступника керівника Черкаської окружної прокуратури до суду з даним позовом.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Враховуючи положення Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 26.05.2020 року у справі № 912/2385/18 то захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.
Системне тлумачення абзацу першого частини третьої статті 23 Закону дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (постанова Великої Палати Верховного Суду у і від 26.06.2019 року у справі № 587/430/16-ц ).
Згідно частини четвертої статті 23 Закону України “Про прокуратуру” наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.
Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України “Про прокуратуру”, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо. 
Згідно зі ст. 172 ЦК України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
На території Черкаської міської територіальної громади таким органом місцевого самоврядування є Черкаська міська рада. 
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до статуту Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Черкаської міської ради, (далі – Підприємство), затвердженого рішенням Черкаської міської ради № 39-16 від 28.03.2023, засновником Підприємства є Черкаська міська рада, а окремі повноваження делеговані Департамент дорожньо-транспортної інфраструктури та екології Черкаської міської ради (орган управління). Управління Підприємством здійснює засновник та орган управління.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21 погоджується з тим, що використання коштів місцевого бюджету становить суспільний інтерес та стосується прав та інтересів великого кола осіб - мешканців Черкаської міської територіальної громади. Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності. Неефективне витрачання коштів місцевого бюджету, зокрема шляхом укладення підконтрольним органу місцевого самоврядування комунальним закладом незаконних правочинів, може порушувати економічні інтереси територіальної громади міста Черкаси (п. 8.47 постанови). 
З урахуванням викладеного, Черкаська міська рада є особою, уповноваженою на вжиття заходів щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів міського бюджету. Також, відповідно до положень вищевказаного Статуту Підприємства, орган управління має право ініціювати проведення перевірок ревізійними комісіями створеними Власником або його виконавчим комітетом; перевіряти грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси, калькуляції та інші фінансово господарські документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, проводити перевірку фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини. матеріалів. готової продукції, устаткування. тощо). 
Департамент дорожньо-транспортної інфраструктури та екології Черкаської міської ради є розпорядником коштів вищого рівня відносно Підприємства та здійснює контроль за його діяльністю, а отже є органом, уповноваженим державою на здійснення захисту інтересів держави у даних правовідносинах.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Відповідно до підп. 2 п. «а» ч. 1 ст. 27 цього ж Закону до відання виконавчих органів міських, селищних та сільських рад належать повноваження щодо забезпечення збалансованого економічного та соціального розвитку відповідної території, ефективного використання природних, трудових і фінансових ресурсів. 
Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, згідно ст. 142 Конституції України, зокрема, є і інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Права органів самоврядування захищаються у судовому порядку (ст. 145 Конституції України).
Бюджетна система України згідно ст. 7 Бюджетного кодексу України ґрунтується на таких принципах: збалансованості, повноти, обґрунтованості, цільового використання бюджетних коштів тощо. Одним із принципів, на яких ґрунтується бюджетна система України, є принцип цільового використання бюджетних коштів, який полягає в тому, що бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями.
Частиною 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад, сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Бюджетом розвитку згідно з п. 19 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визнаються доходи і видатки місцевого бюджету, які утворюються і використовуються для реалізації програм соціально-економічного розвитку та зміцнення матеріально-фінансової бази. 
Оскільки закупівля замовником послуг для забезпечення потреб держави є публічною закупівлею, тому правильне застосування Закону України «Про публічні закупівлі» входить в поняття «інтерес держави», на захист якого прокурором подано цей позов. Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність договору, на підставі якого ці кошти витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідає. 
Виконання зобов`язань за додатковими угодами, укладеними з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, що не відповідає меті Закону та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі, закріпленими в статті даного Закону.
З метою встановлення намірів Черкаської міської ради звертатись з відповідним позовом до суду, наявності підстав для вжиття заходів представницького характеру Черкаською окружною прокуратурою до Департаменту дорожньо-транспортної інфраструктури та екології Черкаської міської ради та до Черкаської міської ради в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» скеровано лист від 19.03.2024 № 54-1529 вих-24, у якому проінформовано про порушення інтересів держави внаслідок укладення додаткових угод до договору про постачання електричної енергії споживачу від 16.02.2021 № 08/21, а також щодо підстав для стягнення з ТОВ «Стейбл Енерджі» безпідставно отриманих за цими додатковими угодами коштів. 
Черкаською міською радою листом від 24.04.2024 № 4374/6816-01-21 повідомлено про відсутність правових підстав для звернення до суду відносно правовідносин за договором № 08/21 від 16.02.2021 укладеного між комунальним підприємством електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Черкаської міської ради та ТОВ «Стейбл Енерджі». З наданої відповіді вбачається, що належних заходів, направлених на повернення до місцевого бюджету безпідставно витрачених коштів, Черкаською міською радою як уповноваженим органом, не вжито.
За правовою позицією Верховного Суду у справі № 927/246/18 від 06.02.2019, прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.
Оскільки вказані органи місцевого самоврядування не виконували своїх повноважень із захисту інтересів держави, вищевказане є підставою для звернення прокурора з цим позовом до суду в інтересах держави, відповідно до вимог ст. 53 ГПК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
Незважаючи на очевидність довготривалого порушення інтересів держави та безпідставне витрачання коштів місцевого бюджету, Департаментом житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради та Черкаською міською радою дієві заходи, спрямовані на захист інтересів територіальної громади міста Черкаси, не вживались. 
Вказане обґрунтовує виключність підстав для якнайшвидшого вжиття прокурором заходів спрямованих на захист державних інтересів.
Отже, враховуючи нездійснення позивачами заходів для звернення до суду з позовом стосовно захисту інтересів територіальної громади та держави, враховуючи повноваження прокурора самостійно визначати, у чому полягає порушення інтересів держави і визначати орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, суд дійшов висновку, що прокурор в даному випадку належним чином обґрунтував та довів підстави для представництва інтересів держави в суді. 
Відтак, з огляду на викладені обставини справи, наведені норми законодавства, суд позов визнає обґрунтованим, доказаним і задовольняє повністю. Доводи відповідачів, приведені ними обґрунтування заперечень проти позову, господарський суд відхиляє через їх невідповідність встановленим фактичним обставинам справи та вказаним вище нормам чинного законодавства.
На підставі статті 129 ГПК України, з відповідачів на користь Черкаської обласної прокуратури підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 29263 грн 55 коп. в дольовому порядку по 14631 грн 77 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст. 129, 234, 236-240, 255, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Визнати недійсними додаткові угоди №3 від 08.09.2021, №4 від 14.09.2021, №5 від 23.09.2021, №6 від 12.10.2021, №7 від 01.11.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 08/21 від 16.02.2021, укладеного між Комунальним підприємством електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Черкаської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стейбл Енерджі».
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стейбл Енерджі», ідентифікаційний код юридичної особи 41439047, місцезнаходження: 18030, м.Черкаси, вул. Першотравнева, буд. 68/12 на користь Черкаського міського бюджету (рахунок: UA468999980314070544000023759; одержувач платежу: ГУК у Черк.обл./тг м.Черкаси/код платежу: 24060300 інші надходження; код ЄДРПОУ: 37930566; банк: Казначейство України (ЕАП)) – безпідставно сплачені кошти в сумі 1429295 грн 93 коп.
Стягнути з Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Черкаської міської ради, ідентифікаційний код юридичної особи 03356849, місцезнаходження: 18015, м.Черкаси, вул.Гоголя, буд. 301 на користь Черкаської обласної прокуратури, код ЄДРПОУ 02911119, місцезнаходження: 18015, Черкаська область, м. Черкаси, бульв. Шевченка, буд. 286, судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 14631 грн 77 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стейбл Енерджі», ідентифікаційний код юридичної особи 41439047, місцезнаходження: 18030, м.Черкаси, вул. Першотравнева, буд. 68/12 на користь Черкаської обласної прокуратури, код ЄДРПОУ 02911119, місцезнаходження: 18015, Черкаська область, м. Черкаси, бульв. Шевченка, буд. 286, судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 14631 грн 77 коп.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 07.08.2026.

Суддя В.М. Грачов