| Справа №: 486/1585/26 Провадження № 3/486/448/2026

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2026 року    м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,
при секретарі Манзенко В.В.,
особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, інваліда 3 групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , 
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

18 липня 2026 року о 15:20 год. ОСОБА_1 по вул. Енергобудівників біля будинку 2 в м.Південноукраїнську, Вознесенського району, Миколаївської області, керував електромотоциклом Неон, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, від продуття приладу Драгер на місці зупинки відмовився під відеозапис, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі відмовився.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
ОСОБА_1 пояснив, що дійсно відмовився від продуття приладу Драгер на місці зупинки та проходження медичного огляду у лікарні.
Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши докази, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до пункту 1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Відповідно до пункту 1.10 ПДР України транспортний засіб це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Відповідно до пункту 1.10 ПДР України механічним транспортним засобом є транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Згідно з практикою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів.
Із визначеного випливає, що межа між механічними і немеханічними транспортними засобами проходить тільки в класі транспортних засобів із електродвигуном.
Крім того, Закон України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» містить визначення: електричний колісний транспортний засіб це дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.
Згідно з ч.ч. 1, 2 та п. 1 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР України та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 16 вищезазначеного закону визначено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 є саме водієм, адже термін «водій», у цій справі слід використовувати у розширеному значенні, яке прямо передбачене Конвенцією «Про дорожній рух», ратифікованою із застереженням і заявами Указом Президії ВР УРСР№ 2614-VIII від 25 квітня 1974 року.
Згідно, п. v ст. 1 цієї Конвенції водій (погонич) це будь-яка особа, яка керує транспортним засобом, автомобілем та тому подібне (включно з велосипедами) або веде за собою по дорогам худобу, стадо, упряжених чи в`ючних тварин.
Застосування такого, розширеного, підходу до визначення терміну «водій» є цілком виправданим, оскільки в протилежному випадку особи, які керують транспортними засобами і не мають посвідчення водія відповідної категорії мали б змогу ухилитись від відповідальності, встановленої законом.
Із вищезазначеного виходить, що особа, що притягується до адміністративної відповідальності, є водієм транспортного засобу електромотоциклу Неон та відповідає за порушення норм ПДР України та КУпАП на загальних підставах.
Пунктом 1.3 ПДР України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до пункту 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок).
Відповідно до п. 3 розділу 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно п. п. 6, 7 розділу 1 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Пунктом 8 Порядку встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Тому відмова водія від проходження огляду на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння має бути зафіксована поліцейським за допомогою технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, що в даному випадку було дотримано.
Вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку доповнюють один одного і не суперечать один одному.
Як вбачається з рапорту інспектора СРПП Відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 18 липня 2026 року, 18 липня 2026 року о 15:20 год. ним було зупинено електромотоцикл б/н, яким керував ОСОБА_1 без шолома /а.с. 3/.
З дослідженого судом відеозапису /а.с.4/ 0000000_00000020260718152157_0124 вбачається, як працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 причину зупинки, а саме, те, що він рухався на електромотоциклі без шолома /тайм код 00:19/. Також поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , про наявність підозри, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки чути різкий запах алкоголю /тайм код 00:31/, та пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або проїхати в медичний заклад /тайм код 00:37/. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння /тайм код 00:51/.
Факт керування ОСОБА_1 18 липня 2026 року о 15:20 год. електромотоциклом зафіксовано на диску з відеозаписом Мальцев.mp4.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №722685 від 18 липня 2026 року, направленням на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння, та диском з відеозаписом /а.с. 1, 2, 4/.
Досліджені в судовому засіданні докази повністю узгоджуються між собою та підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, а саме, відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого безальтернативною санкцією частини 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.
Відповідно до статті 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадою особою), який виніс постанову.
Згідно з частиною 2 статті 301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу здійснюється у порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Зважаючи на те, що сума штрафу є значною, ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи, пенсіонером, отже з високою ймовірністю не має змоги одразу сплатити всю суму штрафу. В зв`язку з чим суд вважає за можливе розстрочити виплату штрафу на десять місяців, рівними частинами по 1700 гривень, починаючи з дня набрання цією постановою законної сили.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь держави витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 665,60 гривень.
Керуючись ст. ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
ОСОБА_1 розстрочити виплату штрафу на десять місяців із розрахунку по 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання цією постановою законної сили.
Першу частину штрафу у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень внести протягом 15 днів з дня отримання постанови на розрахунковий рахунок адміністративного штрафу: UA438999980313010149000014001, одержувач – Миколаївське ГУК/Миколаївська обл., Код ЄДРПОУ 37992030, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, КЕКД 21081300, а кожні наступні частини штрафу по 1700 (одна тисяча сімсот) гривень на вказаний рахунок протягом наступних 9 (дев`яти) місяців, про що повідомляти суд шляхом надання відповідних квитанцій. У разі несплати штрафу постанову про накладення штрафу надіслати для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу стягнути подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (М.КИЇВ ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 37993783 Казначейство України (ел. адм. подат.) UA908999980313111256000026001 22030106 Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України) «00» Без деталізації за відомчою ознакою) судовий збір розміром – 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.
Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Південноукраїнський міський суд Миколаївської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя | Г. А. Далматова