СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 серпня 2026 року Справа № 480/9306/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/9306/24 за позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною, скасування протоколу та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України (далі - відповідач, ЦВЛК ЗСУ Міноборони України), в якій, з урахуванням уточнення (а.с.50), просив:
- визнати протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України щодо нездійснення, у встановленому законом порядку, розгляду скарги від 05.06.2024 року на постанову Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України від 28.05.2024, якою затверджено свідоцтво про хворобу № 9093с, в частині заміни причинного зв`язку захворювання як такого, що пов`язане із захистом Батьківщини;
- визнати протиправним та скасувати протокол Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України від 21.06.2024 №50, яким захворювання "післяінфарктний (дрібновогнищевий 2013 рік) кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба III ступеню. Викривлення носової перетинки з утрудненням носового дихання" виключені із переліку наявних захворювань як таких, що не пов`язані з проходженням військової служби;
- зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України Міністерства оборони України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 05.06.2024 року на постанову Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України від 28.05.2024, якою затверджено свідоцтво про хворобу №9093с в частині заміни причинного зв`язку захворювання як такого, що пов`язане із захистом Батьківщини.
Позовні вимоги мотивовані незгодою позивача із постановою військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України від 22.06.2024 року № 5090, яка оформлена протоколом засідання військово-лікарської комісії.
Так, за наслідками розгляду заяви позивача від 05.06.2024 щодо скасування рішення комісії ЦВЛК (свідоцтво про хворобу № 9093с) та зміни причинного зв`язку, військово-лікарська комісія Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України винесла постанову, оформлену протоколом засідання, згідно якої постанову ВЛК про причинний зв`язок зазначених захворювань за довідкою гарнізонно-лікарської комісії Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" № 9093 від 12.04.2024 відмінено.
Позивач вважає зазначений протокол засідання та висновки, викладені в ньому протиправними, прийнятими із порушеннями та такими, що не відповідають вимогам Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008, оскільки відповідач не вирішував питання щодо заміни формулювання про причинний зв`язок захворювання, з рішення не вбачається, що відповідач здійснював повний та всебічний аналіз всіх медичних показників щодо стану здоров`я позивача, зокрема, згідно з результатами обстеження, здійснених під час процедури його медогляду і наявних захворювань. Крім того, відповідач самостійно виключив наявні раніше у довідці ВЛК №9093 від 12.04.2024 захворювання, які були пов`язані із захистом Батьківщини, хоча у заяві про перегляд рішення ЦВЛК взагалі не порушувалось питання щодо виключення цих захворювань. Вважає, що відповідач не надавав оцінку діагнозу на предмет того, набуто захворювання під час захисту Батьківщини чи до несення військової служби за мобілізацією, що є протиправною бездіяльністю.
Ухвалою суду від 29.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 480/9306/24 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, строк на подання якого судом було продовжено згідно ухвали від 24.03.2026 (а.с.104). Так, Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України з позовними вимогами не погодилась. У відзиві на позовну заяву зазначила, що враховуючи норми законодавства, дослідивши надані медичні та військово-облікові документи позивача, з огляду на відсутність об`єктивних медичних даних, які б дозволяли етіопатогенетично віднести початок захворювання позивача на період безпосередньої участі у бойових діях, ВЛК ЦВЛК ЗС України в межах повноважень, одноголосно, прийнято колегіальне рішення про відсутність підстав для задоволення заяви щодо встановлення причинного зв`язку захворювання позивача із захистом Батьківщини, про що останнього було повідомлено належним чином. Постанова прийнята у межах та у спосіб, визначений нормами чинного законодавства.
З огляду на правові норми Положення № 402, визначення причинного зв`язку захворювання, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців та вибір формулювань в яких приймаються постанови ВЛК, визначені пунктами 21.5 та 21.6 глави 21 розділу II Положення № 402, відноситься до дискреційних повноважень відповідної ВЛК.
Таким чином, відповідач вважає, що ЦВЛК ЗС України не було допущено жодних протиправних дій/ бездіяльності або порушення процедури під час розгляду заяви позивача.
Ухвалами суду від 09.12.2024, від 06.02.2025, від 14.08.2025 у відповідача витребовувалися додаткові докази у справі, які представником відповідача були подані. 
Крім того, відповідно до частини 5 статті 159 КАС України, суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним. Так, ухвалою суду від 24.03.2026 позивачу запропоновано надати свої доводи і міркування стосовно позовних вимог в частині дати та номера оскаржуваного рішення від 21.06.2024 №50, з огляду на пояснення представника відповідача, втім станом на сьогодні пояснень від позивача не надходило. Враховуючи викладене суд вважав можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Матеріалами справи (а.с.16) підтверджено, що позивач у лютому 2022 року був призваний на військову службу по мобілізації.
Під час проходження військової служби брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи з 09.11.2023 до 24.01.2024 у м. Лиман Краматорського району Донецької області та з 16.02.2023 до 12.03.2023 у с. Міньківка Соледарської міської громади Бахмутського району Донецької області. Вказане підтверджується довідками від 01.04.2024 №100, 101 (а.с.17,82,83).
12.04.2024 гарнізонною військово-лікарською комісією Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" (НВМКЦ "ГВКГ") видано довідку №9092, в якій зазначено, що 12.04.2024 був проведений медичний огляд ОСОБА_1 . За результатами проведення огляду позивачу встановлено наступний діагноз та причинний зв`язок захворювання: "ІХС.Стенокардія напруження III ФК. Післяінфарктний (дрібновогнещевий 2013) кардіосклероз. Стенозуючий атеросклероз коронарних артерій за даними КВГ (28.03.2024: стеноз ПМШГ (II сегмент) 100% ПКА (І сегмент) 99%, ПКА (III сегмент) 90% ПМШГ (І сегмент) 75 %. ПКА (II сегмент) 50 %, ОГ (II сегмент) 50 %, ЇМ 25%). Недостатність мітрального клапану трикупідального аортального клапанів з регургітацією І ступеня. Гіпертонічна хвороба ІІІ ступеня. СН Іст. Захворювання ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини (а.с.15).
Поряд з цим у цей же день 12.04.2024 гарнізонна військово-лікарська комісія НВМКЦ "ГВКГ" видала свідоцтво про хворобу позивачу №9093с, в якому було виключено з діагнозу такі захворювання як "Післяінфарктний (дрібновогнищевий 2013 рік) кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба III ст.", а також змінено причину захворювання.
Так, у свідоцтві, затвердженого згодом ЦВЛК ЗСУ Міноборони, було зазначено, що 12.04.2024 гарнізонною військово-лікарською комісією НВМКЦ "ГВКГ", за розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 № 424 від 04.03.2024, з метою визначення ступеня придатності до військової служби проведено медичний огляд ОСОБА_1 та у пункті 12 "Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва" зазначено: ІХС:Стенокардія напруження III ФК. Стенозуючий атеросклероз коронарних артерій. Стан після КВГ 28.03.2024: стеноз ПМШГ (II сегмент) 100% ПКА (І сегмент) 99%, ПКА (III сегмент) 90% ПМШГ (І сегмент) 75 %. ПКА (II сегмент) 50 %, ОГ (II сегмент) 50 %, ЇМ 25%). Недостатність мітрального клапану з регургітацією легкого ступеня. Недостатність тристулкового клапану з регургітацією легкого ступеня. Недостатність аортального клапану з регургітацією легкого ступеня. СН І ст. Вертеброгенна любмалгія в стадії ремісії при незначному порушенні функції. Жировий гепатоз без порушення функції печінки N20.9 Сечосольовий діатез. Згідно свідоцтва про хворобу № 9093с від 28.05.2024 вказані захворювання, ТАК,пов`язані з проходженням військової служби (а. с. 16).
Не погоджуючись з формулюванням постанови, оформленої свідоцтвом про хворобу від 12.04.2024 №9093с, в частині діагнозу та причинного зв`язку захворювання, 05.06.2024 позивач письмово звернувся до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України з проханням скасувати рішення комісії ЦВЛК ЗСУ (свідоцтво про хворобу № 9093с) та змінити причинний зв`язок "Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" на "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" відповідно до наявних документів. До заяви (вз.9724 від 14.06.2024) позивач додав, серед іншого, копію посвідчення учасника бойових дій, копії довідки про участь в бойових діях, копію форми 100, копію довідки ВЛК, копію виписки з медичної карти, копію огляду кардіолога (а. с.18,7,12-15).
22.06.2024 за результатом розгляду заяви позивача від 05.06.2024, документів доданих до заяви та дослідження наведених обставин, ВЛК ЦВЛК ЗС України встановлено наявність підстав для відміни постанови ВЛК за довідкою гарнізонної військово-лікарської комісії Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" від 12.04.2024 №9093 (а.с.15).
Так, шляхом голосування, одноголосно, прийнято колегіальне рішення - постанову про причинний зв`язок захворювання Позивача у наступному формулюванні:
"Захворювання капітана ОСОБА_2 , 1965 року народження: "ІХС:Стенокардія напруження III ФК. Стенозуючий атеросклероз коронарних артерій. Стан після КВГ 28.03.2024: стеноз ПМШГ (II сегмент) 100% ПКА (І сегмент) 99%, ПКА (III сегмент) 90% ПМШГ (І сегмент) 75 %. ПКА (II сегмент) 50 %, ОГ (II сегмент) 50 %, ЇМ 25%. Недостатність мітрального клапану з регургітацією легкого ступеня. Недостатність тристулкового клапану з регургітацією легкого ступеня. Недостатність аортального клапану з регургітацією легкого ступеня. СН І ст. Вертеброгенна любмалгія в стадії ремісії при незначному порушенні функції. Жировий гепатоз без порушення функції печінки. Сечосольовий діатез", що підтверджується військово-обліковою та медичною документацією - ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ.
Захворювання: "Післяінфарктний (дрібновогнищевий 2013 рік) кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба III ст. Викривлення носової перетинки з утрудненням носового дихання", що підтверджується військово-обліковою та медичною документацією - ЗАХВОРЮВАННЯ, НІ, НЕ ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ.
Постанову ВЛК про причинний зв`язок зазначених захворювань за довідкою гарнізонної ВЖ НВМКЦ "ГВКГ" від 12.04.2024 № 9093 - ВІДМІНИТИ." 
Вищенаведену постанову оформлено протоколом засідання ВЛК ЦВЛК ЗС України від 22.06.2024 № 5090 (а.с.57-59) та доведено до Позивача супровідним листом за підписом начальника ЦВЛК ЗС України від 24.06.2024 № 598/6/14234.
Позивач не погоджується із протоколом засідання ВЛК ЦВЛК ЗС України за результатом розгляду його заяви та висновками, викладеними в ньому, тому звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд вказує наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В силу статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Також Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
У подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ).
Визначення військової служби міститься у частині першій статті 2 Закону № 2232-ХІІ та означає державну службу особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. 
Порядок проходження громадянами У країни військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (частина 4 статті 2 Закону № 2232-ХІІ).
Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011 -XII (далі - Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Статтею 70 Закону України від 19 листопада 1992 року № 2801-XII «Основи законодавства України про охорону здоров`я» (далі - Закон № 2801-XII) визначено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, а також при закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, за потреби - інших органів або військових формувань сектору безпеки і оборони, визначених частиною другою статті 12 Закону України "Про національну безпеку України".
Військово-лікарські комісії також можуть створюватися при державних та комунальних закладах охорони здоров`я.
Порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.
З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджене Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 17.11.2008 № 1109/15800 (зі змінами) (тут і далі у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Положення № 402).
Відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Пунктом 1.3 глави 1 розділу І Положення № 402, встановлено, що основними завданнями військово-лікарської експертизи є, серед іншого, визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.
Отже, визначення та установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців здійснюється під час проведення військово-лікарської експертизи.
Відповідно до пункту 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛКК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Постанова ВЛК скасовується у випадках, коли попередня постанова ВЛК на дату її прийняття не відповідала законодавству та/або була прийнята на підставі недійсних документів.
Постанова ВЛК відміняється у випадках, коли необхідно привести зміст попередньої постанови ВЛК (яка була прийнята правильно) у відповідність до чинного законодавства.
Відповідно до пункту 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402, штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.
Відповідно до підпункту 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402, ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.
У відповідності до підпункту 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402, на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також, серед іншого, розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи.
Згідно з абзацом п`ятнадцятим підпункту 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402, ЦВЛК має право, у тому числі:
- запитувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, а саме: медичні документи (у разі запиту оригіналів зазначених документів вони повертаються за належністю після складання протоколу); архівні довідки, характеристики та інші документи, необхідні для прийняття постанови (у разі надання копій зазначених вище документів копії підшиваються до складеного протоколу та передаються до архіву зі строком зберігання 50 років); запитувати від закладів охорони здоров`я (установ), військових частин, ТЦК та СП і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи;
- розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.
Відповідно до підпункту 2.3.5 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402, Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
За приписами пункту 2.6 глави 2 розділу І Положення №402 гарнізонна ВЛК створюється при поліклініках, поліклінічних відділеннях (усіх найменувань) закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України. На госпітальну (гарнізонну) ВЛК покладається, серед іншого, проведення медичного огляду осіб, указаних у пункті 1.2 розділу I Положення (крім допризовників), з метою визначення ступеня придатності до військової служби та в інших випадках, указаних у пункті 1.4 розділу II Положення. Рекомендації штатних ВЛК щодо організації лікувально-діагностичної роботи в цілях військово-лікарської експертизи є обов`язковими для виконання. Госпітальна (гарнізонна) ВЛК має право приймати постанови відповідно до цього Положення.
Згідно із пунктами 20.2, 20.5 глави 20 розділу II Положення №402 постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, не затверджуються, контролюються, переглядаються, а за необхідності скасовуються або відміняються відповідною штатною ВЛК. Постанови штатних ВЛК можуть прийматися як за результатом проведеного медичного огляду в цих ВЛК, так і на підставі проведеного медичного огляду у позаштатних ВЛК та наданих на розгляд медичних документів. Постанови, які приймає ВЛК із встановлення причинного зв`язку захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва), наведені у главі 21 розділу II цього Положення.
Так, пунктами 21.1,21.2,21.4 глави 21 розділу II Положення №402 передбачено, що у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення. Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних ТЦК та СП на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК. При медичному огляді військовослужбовців, призваних на збори військовозобов`язаних, резервістів під час навчальних зборів, кандидатів на навчання у ВВНЗ, направлених ТЦК та СП, коли їм встановлено діагноз і постанова оформлюється свідоцтвом про хворобу або довідкою, ВЛК встановлюється причинний зв`язок захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми).
Пунктом 21.5 глави 21 розділу II Положення №402 встановлений вичерпний перелік формулювань, у яких приймаються постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, зокрема:
д) "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" - якщо воно виникло під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України”.
є) "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, крім захворювань (поранень, контузій, каліцтв, травм), які виникли (одержані) в періоди служби, передбачені підпунктами “а”, “ґ” цього пункту, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
ж) "Захворювання (поранення, травма, контузія, каліцтво), НІ, не пов`язане з проходженням військової служби" - якщо захворювання виникло в того, хто пройшов медичний огляд, до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом (у тому числі і захворювання, яке не діагностовано під час призову (під час прийому на військову службу), але патогенетично їх розвиток почався до призову (до прийому) на військову службу) і військова служба не вплинула на вже наявне захворювання і придатність до військової служби або коли захворювання виникло після звільнення з військової служби, коли початок захворювання не можна віднести на період проходження військової служби.
Постанова в такому формулюванні приймається також за наслідками поранень (травм, контузій, каліцтв), якщо вони одержані до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом і військова служба не вплинула на вже наявні наслідки поранення (травми, контузії, каліцтва) і придатність до військової служби або одержаних після звільнення з військової служби.
За приписами пунктів 21.13,21.16, 21.17, 21.32 глави 21 розділу II Положення №402 за наявності підстав для зміни (перегляду) постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, зазначених у свідоцтві про хворобу (довідці ВЛК), постанова ВЛК при прийнятті нової постанови підлягає скасуванню (відміні). Постанова ВЛК оформляється протоколом засідання штатної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень). 
Якщо у свідоцтві про хворобу (довідці ВЛК), складеному на військовослужбовця (осіб, звільнених з військової служби), зазначені хвороби (поранення), одержані (що виникли) за різних обставин, ВЛК приймає постанови про їх причинний зв`язок окремо (пункт 21.16).
У тих випадках, коли в документі, за яким ВЛК раніше прийняла постанову про причинний зв`язок захворювання (поранення), діагноз сформульований неточно, ВЛК у своїй постанові наводить діагноз, не змінюючи його формулювання, і називає уточнений діагноз захворювання (поранення), за яким прийнято постанову на цей час (пункт 21.17).
Постанова про причинний зв`язок захворювань оформлюється: на військовослужбовців - свідоцтвом про хворобу (довідкою), яке підлягає затвердженню штатною ВЛК (21.32).
Згідно з пунктами 22.3, 22.6, 22.13 глави 22 розділу II Положення №402 свідоцтво про хворобу (довідка ВЛК) з постановою, яка підлягає затвердженню (контролю) штатною ВЛК, направляється на затвердження (контроль) не пізніше 5-денного строку після закінчення медичного огляду. 
Свідоцтво про хворобу підлягає розгляду, а постанова ВЛК – затвердженню у воєнний час на генералів (адміралів), а також на всіх осіб, які оглянуті у ГВМКЦ, - ЦВЛК, на всіх військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів - ВЛК регіону (підпункт «б» пункту 22.6).
У разі коли до завершення 12-місячного терміну після медичного огляду госпітальною (гарнізонною) ВЛК в результаті контрольного обстеження та медичного огляду ВЛК винесена інша постанова про ступінь придатності до військової служби, штатна ВЛК своєю постановою, затверджуючи останню постанову госпітальної (гарнізонної) ВЛК, одночасно відміняє попередню (пункт 22.13).
Системний аналіз наведених норм Положення № 402, дає підстави дійти висновку, що ВЛК при визначенні причинного зв`язку повинна виходити з наявних, підтверджених документально, фактичних обставин та приймати ту чи іншу постанову у суворій відповідності до вимог та формулювань наведених у пункті 21.5 глави 21 розділу II Положення № 402.
У цій справі спір виник з приводу встановлення причинного зв`язку захворювання позивача під час проходження військової служби в умовах правового режиму воєнного стану в Україні, під час перегляду за заявою позивача рішення гарнізонної ВЛК НВМКЦ «ГКВГ» (свідоцтво про хворобу №9093с від 12.04.2024), що 28.05.2024 було затверджено ЦВЛК Збройних Сил України.
Так, за обставинами справи, 12.04.2024 позивачу гарнізонною ВЛК НВМКЦ «ГКВГ» видано свідоцтво про хворобу №9093с, у якому вказано, що позивач непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку. «Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби». Також окремо зазначено, що «Післяінфарктний (дрібновогнищевий 2013 рік) кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба III ст. Викривлення носової перетинки з утрудненням носового дихання" - «Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби» (а.с.80-81).
У той же час за наявності чинної на той час довідки гарнізонної ВЛК НВМКЦ «ГКВГ» від 12.04.2024 №9093 (а.с.15), в якій стосовно всіх наявних у позивача захворювань була зазначена лише одна постанова «Захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини» та враховуючи, що позивач у період з 09.11.2023 до 24.01.2024 брав участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м. Лиман Краматорського району Донецької області, що підтверджується відповідною довідкою, вказане зумовило звернення позивача до ЦВЛК із заявою про перегляд постанови госпітальної ВЛК НВМКЦ «ГКВГ» у формі свідоцтва про хворобу від 12.04.2024 №9093с в частині визначення причинного зв`язку захворювань та, відповідно, зміни його формулювання (а.с.18).
За результатами розгляду заяви позивача та наданих ним документів, ЦВЛК на засіданні 22 червня 2024 року прийняла постанову у формі протоколу №5090, якою відмінила рішення госпітальної ВЛК НВМКЦ «ГКВГ», втім не у формі свідоцтва про хворобу від 12.04.2024 №9093с, про яке йшла мова у заяві позивача, а у формі довідки від 12.04.2024 за №9093 - в частині причинного зв`язку захворювання та прийняла дві постанови з визначенням причинного зв`язків захворювання позивача, розділивши їх окремо по різним обставинам (а.с.57-59).
Позивач цю постанову вважає протиправною, оскільки за наявною медичною документацією та підтвердженням факту його участі у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м. Лиман Краматорського району Донецької області, на його думку, причинний зв`язок наявних у нього захворювань підпадає під формулювання: «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини». Позивач наполягає на тому, що відповідач взагалі не надавав оцінку на предмет того, набуте захворювання під час захисту Батьківщини чи до несення військової служби за мобілізацією. 
Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, суд погоджується з тим, що ВЛК надано виключне право встановлення причинного зв`язку захворювань, травм, поранень, контузій, травм, каліцтв у військовослужбовців та вибір формулювань в яких приймаються постанови ВЛК.
Дійсно при розгляді по суті спору у справах, у яких оскаржуються рішення ВЛК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певної постанови, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері. Суди вправі перевіряти законність постанови ВЛК лише в межах дотримання процедури її прийняття.
У постанові від 10 лютого 2022 року у справі № 160/7153/20 Верховний Суд наголосив, що перевірка правильності прийнятого військово-лікарською комісією рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.
Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12 лютого 2021 року у справі № 820/5570/16 від 12 червня 2020 року у справі № 810/5009/18 про те, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби виходить за межі судового розгляду суду касаційної інстанції.
Дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Отже, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Водночас, розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити їх законність в межах дотримання процедури прийняття таких.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 квітня 2025 року у справі № 160/31586/23, від 25 вересня 2025 року у справі №480/13255/23.
Отже, у цій справі суд перевіряє спірне рішення ЦВЛК, виключно на відповідність критеріям, передбаченим частиною другою статті 2 КАС України.
При цьому у відзиві представник відповідача зауважив, що у витязі з протоколу було допущено описку у даті та номері протоколу та помилково зазначено "21.06.2024 №50".
Позивачу, у зв`язку з цим пропонувалось надати свої доводи та міркування, станом на сьогодні додаткові пояснення від позивача не надходило. 
Втім, з огляду на зміст позовних вимог та матеріали справи, а також пояснення представника відповідача в частині допущеної описи, суд під час розгляду справи надає оцінку саме постанови ВЛК ЦВЛК ЗС України, оформленому протоколом засідання від 22.06.2024 за №5090. 
Так, представник відповідача стверджує, що ЦВЛК, дослідивши надані позивачем медичні документи та перевіривши дотримання ВЛК процедури проведення медичного огляду позивача, беручи до уваги не надання позивачем довідки про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та виписок із медичних карт стаціонарного хворого закладів охорони здоров`я з приводу лікування наявних захворювань до призову та військову службу, картки амбулаторного хворого, дійшла висновку про відміну постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань за довідкою гарнізонної ВЛК НВМКЦ «ГКВГ» від 12.04.2024 №9093, у зв`язку з відсутністю підстав для задоволення заяви щодо встановлення причинного зв`язку захворювання позивача із захистом Батьківщини. 
Надаючи оцінку цим доводам, суд звертає увагу на те, що одним із критеріїв, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень, є обґрунтованість.
У постанові від 25 вересня 2025 року у справі №480/13255/23 Верховний Суд вказав, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Крім того, згідно усталеної позиції Верховного Суду вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови прийняття обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень. І навпаки, ненаведення мотивів прийнятих рішень «суб`єктивізує» акт державного органу і не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, з яких цей орган дійшов саме таких висновків, надати їм правову оцінку, та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність рішення (постанови Верховного Суду від 18.09.2019 у справі № 826/6528/18, від 10.04.2020 у справі № 819/330/18, від 10.01.2020 у справі № 2040/6763/18).
Також у постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 160/18668/21 зазначено, що стосовно вимог до адміністративного акта суб`єкта владних повноважень у судовій практиці склалася правова позиція, відповідно до якої такий акт має бути детально обґрунтованим (мотивованим). Вимога про те, що адміністративний акт повинен містити мотиви, на яких він ґрунтується, на додаток до принципів справедливої адміністративної процедури, що регулюють адміністративні акти, встановлена також у Рекомендації № R(91)1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам про адміністративні санкції (прийнято Комітетом Міністрів 13 лютого 1999 року) на 452-му засіданні заступників міністрів) (Council of Europe Committee of ministers Recommendation No. R(91)1 of the Committee of Ministers to member states on administrative sanctions).
Таким чином, обґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень означає, що таке рішення має бути вмотивованим, тобто у ньому повинні відображатися мотиви (позиція) суб`єкта владних повноважень. Вмотивованість рішення дає можливість особі зрозуміти, чи були враховані його доводи при прийнятті рішення, або з яких підстав (причин) вони були відхилені, тобто чи була особа почутою.
Як встановлено у цій справі, підставою звернення позивача до ЦВЛК слугувала незгода позивача із свідоцтвом про хворобу від 12.04.2024 №9093с, а не з довідкою ВЛК від 12.04.2024 №9093, та саме у зв`язку з тим, що, на його думку, ВЛК не було взято до уваги його участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджується відповідною довідкою, та не здійснила аналіз медичної документації на предмет того, набуте захворювання під час захисту Батьківщини чи до несення військової служби за мобілізацією. 
Як слідує з оскаржуваного рішення відповідача (а.с.57-59), за висновком лікаря-експерта (розділ VІІІ), заявником, серед іншого, не надано довідки про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Враховуючи вказане, а також наявність довідок ВЛК від 31.08.2022 №178, 12.09.2022 №135, 12.04.2023 №3108, від 06.02.2024 №039, від 12.04.2024 №9093, свідоцтво про хворобу від 12.04.2024 №9093с вважав наявність підстав для відміни постанови ВЛК від 12.04.2024 №9093 (а.с.61- 64,75-81). 
Таким чином, як вбачається з протоколу, підставою для прийняття оскаржуваного рішення, відповідач зазначає, серед іншого, про відсутність довідки про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
У той же час такий висновок суперечить змісту самого рішення, в якому серед переліку документів, які розглядала ВЛК ЦВЛК ЗС України, зазначено також довідки про безпосередню участь у бойових діях від 01.04.2024 №100 та від 01.04.2024 (пункт 3 переліку документів розділу ІІ Протоколу (а.с.57). В описовій частині (розділ ІV) серед даних про проходження військової служби у Збройних Силах, комісія також вказує про перебування позивача на фронті, зокрема "про участь у бойових діях у складі військових частин з 06.02.2023 до 12.03.2023, з 09.11.2023 до 24.01.2024".
У розділі VІІІ «Висновок лікаря-експерта» лікар-експерт також звертає увагу, що позивач брав безпосередню участь у бойових діях. Разом з тим, вже в наступному абзаці вказує, що заявником не надано довідки про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
При цьому відповідно до довідок про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 01.04.2024 №101 та від 01.04.2024 №100 (а.с.82,83), позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи з 09.11.2023 до 24.01.2024 в м. Лиман Краматорського району Донецької області, та 16.02.2023 до 12.03.2023 у с. Міньківка Соледарської міської громади Бахмутського району Донецької області (а.с.82,83).
Крім того, у довідці «Огляд кардіолога на ВЛК» від 02.04.2024, яка також, як вбачається зі змісту протоколу (розділ ІІ), була в наявності у комісії, за результатом встановленого діагнозу та вказаних вище довідок про безпосередню участь особи у заходах, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 01.04.2024 №101 та від 01.04.2024 №100 (а.с.82,83), було зазначено, що «Захворювання ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини» (а.с.96). 
Саме ці довідки від 01.04.2024 №101 та від 01.04.2024 №100 (а.с.82,83), від 02.04.2024 (а.с.96) були в наявності у комісії, про що свідчить розділі ІІ рішення, втім яким, як свідчить зміст протоколу, взагалі не було надано жодної оцінки. Більше того, у розділі VІІІ зазначено, що довідки про безпосередню участь особи у заходах, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України не надано. Також з рішення не вбачається, що комісія досліджувала медичну документацію, зокрема, довідку «Огляд кардіолога на ВЛК» від 02.04.2024, оскільки як свідчить зміст протоколу під час прийняття рішення, лікар-експерт послався виключно на довідки ВЛК від 31.08.2022 №178, 12.09.2022 №135, 12.04.2023 №3108, від 06.02.2024 №039, від 12.04.2024 №9093, свідоцтво про хворобу від 12.04.2024 №9093с вважав наявність підстав для відміни постанови ВЛК від 12.04.2024 №9093 (а.с.61- 64,75-81).
Таким чином, невідповідність висновків рішення змісту самого рішення свідчить про те, що відповідач належним чином не дослідив додані до заяви документи та не здійснив належний аналіз медичних документів на предмет того, набуті захворювання позивача під час захисту Батьківщини чи до несення військової служби за мобілізацією. 
Окрім того, у постанові ЦВЛК не вказано чим саме керувалася ЦВЛК при розділенні причинних зв`язків захворювань позивача на «Захворювання, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби» і «Захворювання, НІ, пов`язані з проходженням військової служби». Мотиви, якими керувалася ЦВЛК, відсутні. Так само відсутні мотиви, з яких комісія вирішила відмінити саме рішення від 12.04.2024 №9093, а не від 12.04.2024 №9093с, з огляду на те, що і довідка №9093 і свідоцтво про хворобу №9093с були складені одним суб`єктом – ВЛК НВМКЦ «ГКВГ» в один день 12.04.2024.
Відповідність рішення суб`єкта владних повноважень критерію «обґрунтованості» вимагає, щоб рішення було вмотивованим і зрозумілим для особи, якої воно стосується. Відповідно, у такому разі перевірка акту індивідуальної дії на обґрунтованість не потребує надання судом оцінки правильності висновкам ЦВЛК і дослідження медичних документів, що унеможливлює втручання у дискрецію цього органу, а полягає у тому, щоб з`ясувати, чи містить такий акт достатні та належні мотиви його прийняття, тобто чи він є обґрунтованим.
За наведеного правового регулювання та обставин справи суд дійшов висновку, що постанова ЦВЛК від 22 червня 2026 року (протокол №5090) не відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, зв`язку із чим є протиправною та підлягає скасуванню.
Разом із тим, в аспекті способу захисту прав позивача суд зазначає наступне.
За правилами частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, адміністративний суд розглядає спір в межах предмету спору та визначеного позивачем способу захисту. Водночас, якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не є ефективним, то для повного, належного та ефективного захисту порушеного права позивача, суд може вийти за межі заявлених позовних вимог та обрати інший спосіб захисту порушеного права.
Як закріплено у процесуальному законі, завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Це перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Європейський Суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13 Конвенції, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством. Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» у теорії права та на практиці.
Адміністративний суд здійснює правосуддя у порядку, встановленому процесуальним законом, і не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, та вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права.
Саме це закріплено у частині другій статті 5 КАС України, відповідно до якої захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи зміст позовних вимог та обсяг порушеного права позивача, суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту є визнання протиправною та скасування постанови ЦВЛК від 22 червня 2024 року, оформленої протоколом №5090, прийнятої за результатом розгляду заяви позивача від 05.06.2024 (вх.9724 від 14.06.2024) та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 05.06.2024 про скасування свідоцтва про хворобу від 12.04.2024 №9093с та зміни причинного зв`язку захворювання, та прийняти рішення відповідно до вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, з урахуванням висновків суду.
Що стосується позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення, у встановленому законом порядку, розгляду скарги від 05.06.2024 року на постанову Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України від 28.05.2024, якою затверджено свідоцтво про хворобу № 9093с, в частині заміни причинного зв`язку захворювання як такого, що пов`язане із захистом Батьківщини, суд відмічає наступне. Обов`язковою ознакою рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, як предмета адміністративного спору, є прямий (безпосередній) вплив рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на правовий статус фізичної чи юридичної особи, тобто обмеження її прав, свобод, покладення на неї обов`язків. Прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, як правило, є результатом вчинення ряду дій, зокрема проведення перевірки. З огляду на те, що в правовому регулюванні приймає участь саме рішення суб`єкта владних повноважень, а не окремі дії (бездіяльність), вчинені в процесі здійснення владних повноважень, за результатами яких прийнято рішення, ці дії (бездіяльність) не можуть бути предметом оскарження до адміністративного суду окремо від оскарження рішення. Обставини щодо вчинення цих дій (бездіяльності) входять до предмету доведення у справі за позовом про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, а їх правова оцінка судом на відповідність встановлених законом компетенції суб`єкта владних повноважень та порядку їх вчинення може бути підставою для скасування рішення як протиправного внаслідок вчинення посадовими особами суб`єкта владних повноважень дій не у спосіб та не у порядку, встановлених законом.
Враховуючи вказане, приймаючи до уваги, що судом дано правову оцінку дій відповідача на відповідність встановлених законом компетенції суб`єкта владних повноважень та порядку їх вчинення під час винесення оскаржуваної постанови, визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови є належним і допустимим способом захисту прав позивача у цій справі, що у повній мірі відновлює порушене право, а тому суд вбачає необхідним у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача відмовити. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України (вул. Госпітальна, буд. 16, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ 08356179) про визнання бездіяльності протиправною, скасування протоколу та зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил Українивід 22 червня 2024 року, оформленої протоколом №5090, прийнятої за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.06.2024 (вх.9724 від 14.06.2024).
Зобов`язати Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.06.2024 про скасування свідоцтва про хворобу від 12.04.2024 №9093с та зміни причинного зв`язку захворювання, та прийняти рішення відповідно до вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, з урахуванням висновків суду. 
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 26.08.2026.

Суддя   І.Г. Шевченко