Справа № 301/1970/26
2/301/1440/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" вересня 2026 р. м. Іршава 
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Чийпеш А.П., з участю представника позивачки ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася в Іршавський районний суд Закарпатської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. 
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач ОСОБА_3 є батьком позивачки ОСОБА_2 .
За рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29.04.2009 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 було стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_2 в розмірі частини заробітку (доходу) батька дитини – відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 березня 2009 року до досягнення дитиною повноліття. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 виповнилося 18 років, у зв`язку з чим припинилася виплата на її утримання. Однак, позивачка навчається в Українському державному університеті імені Михайла Драгоманова на денній формі навчання за освітньою програмою Соціальне забезпечення та потребує матеріальної допомоги. Щорічна оплата в університеті в середньому становить 26400 грн. на рік, оплата за кімнату в гуртожитку становить 8000 грн. за навчальний рік.
Відповідач відмовляється надавати таку допомогу в добровільному порядку та виконувати покладений на нього обов`язок по утриманню повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, хоча має можливість, оскільки він є працездатним за віком і станом здоров`я.
ОСОБА_2 просила зобов`язати ОСОБА_3 до сплати аліментів на своє утримання у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до закінчення нею навчання.
18 серпня 2026 року представник позивачки ОСОБА_1 подала заяву про стягнення судових витрат, згідно якої просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Іршавського районного суду від 19.08.2026 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, а також стягнути з відповідача на користь позивачки 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи.
Позивачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причини неявки не повідомила (а.с.103).
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив, поважність неявки не підтвердив, відзиву на позов не подав (а.с.22-23,55).
Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідач ОСОБА_3 є батьком позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 14.01.2025 року (а.с.7).
На утримання неповнолітньої ОСОБА_2 з відповідача за рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29.04.2009 року на користь ОСОБА_4 стягувалися аліменти в розмірі частини заробітку (доходу) батька дитини – відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 березня 2009 року до досягнення дитиною повноліття. 
На день звернення з даним позовом до суду позивачка досягла 18-річного віку та є повнолітньою. 
З 01 вересня 2025 року вона навчається в Українському державному університеті імені Михайла Драгоманова на денній формі здобуття освіти за освітньою програмою Соціальне забезпечення, що підтверджується копією Договору №00087-25 про навчання від 01.09.2025 року (а.с.10-11).
Термін навчання позивачки з 01.09.2025 року по 30.06.2029 року, що підтверджується копією довідки факультету спеціальної освіти та соціальної політики Українського державного університету імені Михайла Драгоманова №104 від 22.06.2026 року (а.с.14).
Згідно з ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Згідно з п. 17, 20 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», аліменти на дитину виплачуються щомісячно; обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Позовні вимоги мотивовано тим, що у зв`язку з навчанням на денній формі позивачка потребує матеріальної допомоги, яку відповідач добровільно не надає. 
Відповідно до Договору про надання платної освітньої послуги №00087-25а про навчання від 02.09.2025 року, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання позивачки з 2025-2029 навчальні роки становить 105600 грн., вартість одного навчального року становить 26400 грн., оплата вноситься щосеместрово (а.с.12-13).
Матір`ю позивачки ОСОБА_4 оплачено навчання позивачки 05.08.2025 року та 07.01.2026 року в сумі по 13200 грн., що підтверджується копіями квитанцій (а.с.9). Також 05.08.2025 року та 21.08.2025 року оплачено проживання позивачки в гуртожитку в сумі по 4000 грн. (а.с.8).
ОСОБА_2 просить стягувати з ОСОБА_3 аліменти на своє утримання у частці від його заробітку (доходу).
Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
ОСОБА_2 посилається на те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на її утримання, оскільки він є працездатним за віком і станом здоров`я.
При цьому, позивачкою всупереч вимогам ст. 12, 13 та 81 ЦПК України, не надано суду відомостей про розмір доходів відповідача та доказів того, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на її утримання у розмірі по 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця.
У той же час, відповідач ні відзиву на позов, ні доказів, які б спростовували позовні вимоги, до суду не подав.
Враховуються судом також положення ст. 141, 182, 199, 200 СК України стосовно рівності прав та обов`язків батьків, у тому числі, щодо утримання дитини, а також суд бере до уваги можливість надання утримання позивачці її матір`ю.
Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
За загальним правилом, аліменти на утримання однієї дитини стягуються у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів (ст. 183 ч.5 СК України).
Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Враховуючи, що позивачка продовжує навчання на денній формі, що позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги, є незаміжньою, відповідач за віком є працездатною особою, відомості про наявність на утриманні відповідача інших осіб або про стан його здоров`я, що перешкоджає працевлаштуватися та отримувати дохід, в матеріалах справи відсутні, враховуючи подані стороною на підтвердження своїх вимог докази, суд вважає позовні вимоги задовольнити та визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання повнолітньої дочки - позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 04.08.2026 року і до закінчення ОСОБА_2 навчання, а саме: до 30 червня 2029 року.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Оскільки згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачку звільнено від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, суд вважає відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України стягнути такий з відповідача в сумі 1331,20 грн.
Представник позивачки ОСОБА_1 подала заяву про стягнення судових витрат, в якій просила стягнути з відповідача на користь позивачки 10000 грн., які включають в себе витрати на правничу допомогу адвоката та представництво інтересів позивачки в суді згідно Договору про надання правничої допомоги від 04.08.2026 року №255 та Додаткової угоди до нього, укладених між АБ «Луницької Світлани» та ОСОБА_2 .
Посилається на те, що у даній справі адвокатом була надана така правова допомога:
-попереднє опрацювання матеріалів, законодавчої бази, що регулюють спірні правовідносини, формування правової позиції, консультування – 2000 грн. за 3 години;
-підготовка вступного слова, процесуальних документів по справі (відзив, клопотання, заяви по суті спору), до судових дебатів – 6000 грн. за 16 годин;
-участь у судовому розгляді справи (судове представництво), судові засідання, дата, час та тривалість яких визначається згідно журналу судових засідань – 2000 грн.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц.
Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п.269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, зокрема і з власної ініціативи, вправі не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічні висновки викладені і в постанові Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі №205/5969/15-ц (провадження №61-12669св23).
На підтвердження розміру витрат позивачки на професійну правничу допомогу суду надано: 
- копію Договору про надання правничої допомоги №255, укладеного 04.08.2026 року між Адвокатським бюро «Луницької Світлани» та ОСОБА_2 (а.с.17-19);
- копію Додаткової угоди від 04.08.2026 року до Договору про надання правничої допомоги №255 від 04.08.2026 року (а.с.37);
- копію Акту виконаних робіт (наданих послуг) від 04.08.2026 року (а.с.38);
- копію квитанції до прибуткового касового ордера №19 від 04.08.2026 року про сплату ОСОБА_2 10000 грн. за надану правничу допомогу (а.с.39).
Однак, з огляду на ціну позову, складність справи та виконані адвокатом роботи, оскільки матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, на збирання яких адвокат витратила би значний час, крім того у спорах такого характеру судова практика є сталою, значної кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, дана справа відноситься до малозначних справ, які розглядаються в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає, що заявлена до стягнення з відповідача на користь позивачки сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності. 
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивачки витрат на професійну правничу (правову) допомогу в сумі 2000 грн., що буде відповідати критеріям розумності, справедливості та співмірності.
Керуючись ст. 182, 183, 191, 198-200 СК України, ст. 13, 76-81, 137, 141, 263-264, 279, 280 ЦПК України,

р і ш и в : 
Позов задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , до сплати аліментів на користь та на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 04 серпня 2026 року і до закінчення дочкою навчання, тобто до 30 червня 2029 року включно.
Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави 1331 (одну тисячу триста тридцять одну) грн. 20 коп. судового збору, який підлягає сплаті за наступними реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , судові витрати в сумі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачкою протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 16 вересня 2026 року. 

Головуюча : М. О. Пітерських