КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Унікальний номер справи № 761/35761/25 Головуючий у суді першої інстанції - Фролової І.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5963/2026 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2026 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач Нежура В.А.,
судді Верланов С.М., Невідома Т.О., 
секретар Цуран С.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Дубчак Лесею Сергіївною на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 листопада 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, 
В С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року  ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 105 455, 32 грн витрат на оплату комунальних послуг та судові витрати.
Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 набули у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . 
Зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання ОСОБА_1 є квартира АДРЕСА_2 . 
В жовтні 2020 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано. 
Протягом жовтня 2020 року по квітень 2025 року ОСОБА_2 було сплачено 210 910, 63 грн за комунальні послуги. 
ОСОБА_1 не несе витрати щодо утримання спільного майна, у зв?язку із чим ОСОБА_2 вважає, що понесені ним витрати підлягають відшкодуванню відповідачкою як співвласницею квартири.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 24 листопада 2025 року позов задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 користь ОСОБА_2 105 455, 32 грн. витрат на оплату комунальних послуг.
Стягнуто з ОСОБА_1 користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.
Не погодившись з таким рішенням суду, відповідачка  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом матеріальних норм права, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 листопада 2025 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 
У апеляційній скарзі вказує, що з серпня 2020 року ОСОБА_1 не проживала у квартирі №212 та не користувалася жодними наданими за цією адресою житлово-комунальними та іншими послугами.
Зазначає, що суд першої інстанції без належної конкретизації відповідної житлово/комунальної послуги визнав ОСОБА_1 індивідуальним споживачем усіх послуг, стягнення витрат на оплату яких заявив ОСОБА_2 , що суперечить нормам чинного законодавства. 
У даній справі ОСОБА_1 не була стороною жодного договору на надання комунальних послуг за цією квартирою, а факт її реєстрації у квартирі жодним чином не підтверджує фактичне споживання послуг. 
Отже, ОСОБА_1 не відповідає критеріям індивідуального споживача послуг і не могла нести зобов`язання з їх оплати. Натомість ОСОБА_2 , будучи фактичним мешканцем квартири, разом із особами, що проживають із ним, сам користувався і оплатив відповідні спожиті ним комунальні послуги
Зауважує, що оскільки в ОСОБА_1 не було у власності будь-якої нерухомості, вона не мала можливості змінити зареєстроване місце проживання, так як така дія вимагає згоди власника майна, а орендодавці ОСОБА_1 такої згоди не надавали.
Посилається також на те, що суд першої інстанції не надав оцінку тому, що заявлені позивачем витрати спрямовані на оплату послуг, які не є необхідними для утримання майна.
Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.
У судовому засіданні в апеляційному суді взяли участь відповідачка ОСОБА_1 та її представниця - адвокат Дубчак Л.С., які підтримали доводи апеляційної скарги, а також повідомили суд про часткове визнання позовних вимог на суму 29 439,79 грн, в іншій частині просили у задоволенні позову відмовити. Представниця позивача ОСОБА_2 - адвокат Білоцька Т.В., яка пояснила суду, що не заперечує проти часткового задоволення позову з урахуванням часткового визнання прозову відповідачкою.
08 липня 2026 року від представниці ОСОБА_1 - адвоката Дубчак Л.С. надійшла письмова заява про часткове визнання позову. У заяві, крім іншого, заявниця просила суд розглядати справу за її відсутності.
Від представниці позивача ОСОБА_2 - адвоката Білоцької Т.В. також надійшла заява про розгляд справи за її відсутності
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №8328421 від 22 серпня 2013 року трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.
Квартира АДРЕСА_2 була набута ОСОБА_1 та ОСОБА_3 під час перебування у зареєстрованому шлюбі
Встановлено, що 02 вересня 2013 року між ОСОБА_2 та ТОВ «КОВАЛЬСЬКА-ЖИТЛОСЕРВІС» укладено договори щодо надання житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_4 , де знаходиться квартира №212 , загальною площею 98, 9 кв.м., а саме: договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №101212-1, договір про надання послуг №101212-2 та договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення №101212-3.
06 жовтня 2020 року рішенням Шевченківського районного суду міста Києва у справі №761/23239/20 розірвано шлюб, укладений 05 вересня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №441.
17 вересня 2025 року рішенням Шевченківського раи?онного суду міста Києва у справі №761/7395/25 визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .
За період з 2020 року по 2025 рік ОСОБА_2 було сплачено 210 910, 63 грн за надані житлово-комунальні послуги.
Згідно зі ст. 360 ЦК України співвласники відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язані брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, сплаті податків і платежів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. 
Витрати на утримання будинку є обов`язковими для всіх співвласників пропорційно їх часткам. Позивач довів сплату 210 910, 63 грн за надані житлово-комунальні послуги, в той час як відповідачка не надала доказів своєї участі в цих витратах.
У постанові Верховного Суду від 22 березня 2024 року у справі № 760/10686/22 суд виснував, що відсутність доказів непроживання чи некористування майном не звільняє від обов`язку відшкодування витрат на його утримання, а регресна вимога згідно зі ст. 544 ЦК України застосовується пропорційно часткам власності.
За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо існування у відповідачки ОСОБА_1 обов`язку часткового відшкодування позивачу витрат на утримання квартири.
Разом з цим, в ході судового розгляду справи у апеляційному суді відповідачка частково визнала позовні вимоги про стягнення витрат на оплату комунальних послуг на суму 29 439,79 грн за послуги управління, утримання та збереження квартири, що належить сторонам на праві спільної часткової власності ( до ), а саме:
- у сумі сплачених ОСОБА_2 коштів за утримання будинку та прибудинкової території - 17 819,88 грн (35 639,76/2),
- у сумі сплачених ОСОБА_2 коштів за освітлення місць загального користування - 1012,74 грн (2025,48/2),
- у сумі сплачених ОСОБА_2 коштів за електропостачання ліфтів - 398,60 грн (797,20/2).
Також відповідачка визнала позовні вимоги у сумі сплачених ОСОБА_2 коштів за теплопостачання, виходячи з факту реєстрації та проживання у спірній квартирі 5 осіб: ОСОБА_2 , його нової дружини та їх спільної дитини, а також реєстрації без проживання в квартирі ОСОБА_1 та ОСОБА_1 - 10 208,59 грн (51 042,81/5).
Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
В свою чергу, у судовому засіданні по справі 06 липня 2026 року представниця позивача не заперечувала щодо часткового задоволення позову, у межах вимог, які визнає сторона відповідача, що підтверджується аудіозаписом судового засідання.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Тобто спосіб захисту має бути дієвим (ефективним), а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів особи.
Завданням суду є вирішення спору, який виник між учасниками справи у найбільш ефективний спосіб з метою запобігання ситуаціям, які б спричинили повторне звернення до суду з іншим позовом або захисту порушеного права в інший спосіб. Тобто вирішення справи в суді має на меті, зокрема, вирішення спору між сторонами у такий спосіб, щоб учасники правовідносин не мали необхідності докладати зайвих зусиль для врегулювання спору повторно, або врегулювання спору у іншій спосіб, або врегулювання іншого спору, який виник у зв`язку із судовим рішенням тощо.
За таких обставин, зважаючи на часткове визнання позову відповідачкою та згоду сторони позивача із такою сумою відшкодування, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову в межах його визнання відповідачкою.
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Крім того, враховуючи відсоток позовних вимог, що підлягають задоволенню, із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 338,13 грн на відшкодування судового збору за подачу позову.
Ч. 2 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.
Аналогічну норму містить ч.4. ст.7 Закону України «Про судовий збір».
Враховуючи часткове визнання позову відповідачкою, ОСОБА_1 слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні апеляційної скарги.
Керуючись статтями 141, 365, 367, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Дубчак Лесею Сергіївноюзадовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 листопада 2025 року скасувати, ухвалити по справі нове судове рішення про часткове задоволення позову.
Стягнути з ОСОБА_1 и користь  ОСОБА_2 29 439,79 грн витрат на оплату комунальних послуг.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 и користь  ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 338,13 грн.
Повернути ОСОБА_1 і з державного бюджету 50% судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 листопада 2025 року в розмірі 726,72 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Реквізити учасників справи:
ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст складено 23 липня 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.М. Верланов

Т.О. Невідома