Справа № 127/12645/26
Провадження №2-о/145/58/2026 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2026 р. селище Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Патраманського І.І.,
за участю секретаря судового засідання Коржан Н.М.,
заявника ОСОБА_1 ,
представника заявника Кудрі Л.А. (в режимі відеоконференції),
заінтересованої особи ОСОБА_2 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 
в інтересах якої діє представник - адвокат Кудря Людмила Анатоліївна,

заінтересована особа: 
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 

про встановлення факту проживання однією чоловіка та жінки без шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 , звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією чоловіка та жінки без шлюбу, відповідно до якої вказує, що ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_4 однією сім`єю без шлюбу з 2019 року.
Вони проживали разом, мали взаємні права та обов`язки, були пов`язані спільним побутом та фінансовими питаннями. Натомість, шлюб у встановленому законом порядку між ними зареєстрований не був.
З початком повномасштабного вторгнення рф на територію України, ОСОБА_4 був мобілізований до лав ЗСУ 30.10.2024 у 80 ОДШБр в/ч НОМЕР_3 .
Згідно сповіщення сім`ї № 1/1450 від 04.04.2025 старший солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зник безвісти 02.04.2025 в Курській області при виконанні бойового завдання за призначенням.
Згідно витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, ОСОБА_4 набув статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин з 10.04.2025.
Заявниця зазначає, що з метою встановлення інформації щодо місця перебування та статусу ОСОБА_4 , звертається до різних органів, однак у наданні інформації їй часто відмовляють у зв`язку із відсутністю факту підтвердження родинних стосунків.
Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу з 2019 року надасть змогу заявниці безперешкодно займатися пошуками чоловіка шляхом звернення до різних організацій та органів, яким надано повноваження щодо розгляду таких питань, підтримувати листування із вказаними суб`єктами, звертатися до медичних закладів, брати участь у всіх можливих заходах по розшуку ОСОБА_4 , як особи, зниклої безвісти за особливих обставин, відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», а у разі його знаходження у шпиталі в непритомному стані офіційно матиме допуск до чоловіка з можливістю догляду за ним. 
Враховуючи викладене заявниця просить встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який зник безвісти 02 квітня 2025 року, однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з 2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 16.06.2026 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами окремого провадження. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання заінтересованою особою заперечень на заяву. У строк, встановлений вищевказаним судовим рішенням, заінтересованою особою письмових пояснень по справі надано не було.
В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримали, просять заяву задоволити. 
Заявниця ОСОБА_1 пояснила, що вони з ОСОБА_4 познайомилися ще в 2019 році під час навчання у Вінницькому національному аграрному університеті. Вона на той час була на першому курсі, він - на третьому. З кінця 2019 року вони почали проживали разом, спочтаку орендували кімнату у м. Вінниці, а потім з 2022 року квартиру по АДРЕСА_1 , де вона проживає до даного часу. Вона закінчила університет в 2022 році (бакалаврат), а магістратуру - в 2024 році, а ОСОБА_5 закінчив університет в 2021 році. Він працював на фабриці "Рошен" оператором лінії. Вона працювала на фрилансі, виконувала певні проєкти як графічний дизайнер. 14 лютого 2022 року ОСОБА_5 зробив їй пропозицію, але у зв`язку із воєнним станом вони весілля відклали, оскільки вважали його не на часі. 12 жовтня 2024 року ОСОБА_5 виповнилося 25 років, а 30 жовтня його мобілізували. ОСОБА_4 перебував на навчанні в Гайсинському районі, вона кожні вихідні приїздила до нього. ОСОБА_6 зник безвісти на території Курської області 02.04.2025.
Заінтересована особа ОСОБА_2  в судовому засіданні підтвердила, що її син ОСОБА_4 проживав разом із заявницею однією сім`єю з 2019 року. Їй відомо, що її син зробив ОСОБА_7 пропозицію одруження. Вона була у них в гостях, частіше вони разом приїжджали до неї. Крім цього, її молодший син певний час проживав у ОСОБА_5 з ОСОБА_7 , оскільки також навчався у м. Вінниці. Також зазначила, що ОСОБА_7 займається пошуками її сина, звертається до різних установ, однак у неї виникають із цим труднощі через відсутність підтвердження родинних відносин, а вона не взмозі самостійно готувати відповідні документи. Просить задоволити заяву.
Свідок ОСОБА_8 показала суду, що заявниця є її сусідкою за адресою АДРЕСА_1 . Останнім часом вони здружились. Вона проживає за цією адресою з квітня 2022 року, а ОСОБА_7 з ОСОБА_5 з листопада 2022 року. ОСОБА_7 з ОСОБА_5 жили дуже дружно, разом ходили в магазини, придбавали майно (із великого майна їй відомо про придбання пральної машинии) , проводили дозвілля. Вони дійсно жили як сімейна пара. Вона була впевнена, що вони є чоловіком та дружиною, та про те, що вони офіційно не розписані вона дізналась нещодавно.
Свідок ОСОБА_9 показала суду, що ОСОБА_10 є дружиною брата її чоловіка. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 проживали разом ще з студентських років, вели спільно господарство, приїжджали в гості до ОСОБА_2 . ОСОБА_5 зробив пропозицію ОСОБА_7 , вони мали намір зареєструвати стосунки.
Свідок ОСОБА_13 показала суду, що заявниця є її дочкою. Віка з ОСОБА_14 проживали разом з кінця 2019 року в м. Вінниці в орендованому житлі. Вони разом приїздили до них в гості, спільно купували майно (зокрема, пральну машину, ноутбук) та мали намір офіційно оформити свої відносини. ОСОБА_11 постійно їздила до ОСОБА_5 , коли його призвали.
Суд, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, оскільки факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який зник безвісти 02 квітня 2025 року, однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу стверджуються: 
- поясненнями заявниці ОСОБА_1 та заінтересованої особи ОСОБА_2 ;
- показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 ;
- накладною ТОВ "НОВА ПОШТА" № 59001337430305 від 14.03.2025, згідно з якою заявниця надсилала посилку ОСОБА_4 під час його служби (а.с.21);
- договором про надання освітніх послуг №G22625846 від 09.01.2024, відповідно до якого стороною, якій надаються послуги навчання є ОСОБА_1 , замовником - ОСОБА_4  (а.с.26-32);
- рахунком на оплату замовлення №4278010 від 24.10.2024 ОСОБА_15 оплатив замовлення інтернет-магазину № М1797732, видатковою накладною Ррз/VN2-0121253 від 27.12.2023 про прибання ноутбука та електронного ключа; видатковою накладною Ррз/VN2 – 0062004 від 15.07.2024 та заявкою на доставку Усл/VN2–0005356 від 15.07.2024, відповідно до яких ОСОБА_1 та ОСОБА_4 придбавали майно для спільного проживання (а.с. 20, 22, 24, 25);
- фотосвітлинами, наданими заявницею на підтвердження факту постійного проживання чоловіка та дружини однією сім`єю без реєстрації шлюбу, особистою перепискою в соціальних мережах під час служби ОСОБА_16 , останнє спілкування в день, коли ОСОБА_4 зник безвісти, які підтверджують теплі почуття і щирі відносини, що притаманні подружжю, а також свідчать про спільне дозвілля, друзів, визначні та важливі події в сім`ї (а.с.13-15,19).
Таким чином, за результатами дослідження та оцінки наявних у справі доказів у їх сукупності у суду не виникає сумнівів, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з кінця 2019 року по 02 квітня 2025 року.
Крім цього, судом встановлено, що ОСОБА_4 02.04.2025 при виконанні бойового завдання під час воєнних дій на території між позиціями сил оборони та позиціями сил держави-агресора на території Курської області зник безвісти, що підтверджується сповіщенням сім`ї від 04.04.2025 № 1/1450 (а.с. 18).
10.04.2025 ОСОБА_4 надано статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, що підтверджено витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 29.05.2025 № 20250529-6338 (а.с. 16-17).

Надаючи правову оцінку встановленим на підставі досліджених доказів фактам та відповідним їм правовідносинам, суд зазначає таке.
Процесуальні гарантії, викладені у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Colder v. The United Kingdom ), п. п. 28 - 36. Series A №18). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення «спору судом».
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 5 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, не визнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
За приписами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків.
Великою Палатою Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №554/8023/15-ц зазначено, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.
У Постанові Верховного Суду від 03.11.2022 у справі №361/4744/19 зазначено, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15.07.2020 по справі №524/10054/16.
Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.
Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.
Згідно з вимогами ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства.
Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. 
Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя.
Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».
Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 , заявниця зазначає, що встановлення такого факту їй необхідно для підтвердження родинних стосунків з метою встановлення інформації щодо місця перебування ОСОБА_4 , можливості безперешкодно займатися пошуками чоловіка шляхом звернення до різних організацій та органів, яки надано повноваження щодо розгляду таких питань, підтримувати листування із вказаними суб`єктами, звертатися до медичних закладів, брати участь у всіх можливих заходах по розшуку ОСОБА_4 , як особи, зниклої безвісти за особливих обставин, відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин».
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» членами сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, є, зокрема, особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.
Згідно з абз. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» особа, зникла безвісти за особливих обставин, - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.
Статтею 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» визначено права близьких родичів та членів сім`ї осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. Так, близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме) (ч. 1 ст. 6). Реалізація права, передбаченого частиною першою цієї статті, відбувається шляхом подання заяви про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, та отримання достовірної інформації про хід та результати проведення її розшуку в порядку, визначеному цим Законом та іншими законами України (ч. 2 ст. 6). Органи державної влади, уповноважені на здійснення обліку та/або розшуку осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, зобов`язані надавати інформацію про хід та результати їх розшуку в порядку, встановленому цим Законом, близьким родичам та членам сім`ї таких осіб (ч. 3 ст. 6). Члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України (ч. 4 ст. 6). Близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на безоплатну правничу допомогу відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу" (ч. 6 ст. 6).
Як встановлено судом, ОСОБА_4 02.04.2025 при виконанні бойового завдання під час воєнних дій на території між позиціями сил оборони та позиціями сил держави-агресора на території Курської області зник безвісти. 10.04.2025 ОСОБА_4 надано статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин. Водночас, судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з 2019 року по 02.04.2025 року спільно проживали, були пов`язані спільним побутом і мали взаємні права та обов`язки, однак не перебували у шлюбі.
З огляду на викладене, встановлення факту, про який просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить можливість реалізації її прав, визначених Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», як члена сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин. В інший спосіб встановити цей факт заявниця не в змозі.
Отже, суд, дослідивши матеріали справи, з урахуванням встановлених обставин, дійшов переконання, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, оскільки факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, доведено заявницею належними та допустимими доказами, які у своїй сукупності дають суду підстави вважати доведеним факт, про встановлення якого просить заявниця, а встановлення даного факту має для неї юридичне значення.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення за результатами розгляду справи в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Керуючись ст.ст. 2, 3, 4, 5, 9, 10, 12, 13, 76, 81, 89, 258, 263, 264, 265, 293, 294, 315-319 ЦПК України, - 

УХВАЛИВ:

Заяву  ОСОБА_1  про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, заінтересована особа:  ОСОБА_2 , задовольнити. 
Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ), який зник безвісти 02 квітня 2025 року, однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з 2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Судові витрати залишити за заявницею.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення суду буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 13 липня 2026 року.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Заявник:  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 
Заінтересована особа: ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 

Суддя		І.  І.  Патраманський