Справа №403/156/26 провадження № 2/403/355/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2026 року с-ще Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Атаманової С.Ю., 
при секретарі судового засідання Карпяк Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту рішення - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення з останнього заборгованості за договором позики в загальному розмірі 12000 грн. 00 коп.. 
Позов обгрунтовується тим, що 04 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (далі по тексту рішення - ТОВ «1 БАНК»), як первісним кредитором, та відповідачем ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір позики №2421774, за умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Вказаний договір був укладений у формі електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи позикодавця та застосуванням сторонами електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно з Законом України «про електронну комерцію». На виконання умов договору ТОВ «1 БАНК» перерахував відповідачу кредитні кошти на вказаний ним номер картки НОМЕР_1 . Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики, а також відступлення ТОВ «1 БАНК» на підставі договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, з урахуванням додаткових угод №7 від 13 червня 2022 року та №32 від 25 липня 2024 року, права вимоги за цим договором ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», позивач прохав стягнути із ОСОБА_1 на його користь заборгованість за основною сумою боргу - 3000 грн. 00 коп. та заборгованість по відсотках - 9000 грн. 00 коп., а всього 12000 грн. 00 коп..
З урахуванням понесених судових витрат, представник позивача прохав суд стягнути з відповідача по справі судові витрати.
Відповідач по справі ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог та розміру судових витрат у встановлений судом строк не подав.

ІІ. Заяви та клопотання. 

Представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» згідно письмових клопотань, викладених в прохальній частині позовної заяви, прохала розглянути справу за її відсутності та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у разі неявки відповідача в судове засідання (а.с.6 зворот).
Згідно письмового клопотання представник позивача прохав суд витребувати від АТ КБ «ПриватБанк» інформацію про надходження на картковий рахунок № НОМЕР_1 грошових коштів в розмірі 3000,00 грн. в період з 04 березня по 07 березня 2024 року та виписку по цьому рахунку банку за період з 04 березня по 04 квітня 2024 року (а.с.7 зворот).
Заяв та клопотань від відповідача по справі ОСОБА_1 в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за його відсутності чи відкладення судового розгляду, витребування доказів, на дату проведення судового засідання не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 20 квітня 2026 року постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.41-42).
Ухвалою суду від 15 червня 2026 року витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» виписку про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 відповідача ОСОБА_1 за період з 04 березня по 04 квітня 2024 року включно (а.с.60).
В зв`язку з тим, що в судове засідання відповідач ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час і місце його проведення в порядку ст.128 ЦПК України, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзиву на позовну заяву, судом за наявності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, 15 липня 2026 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

04 березня 2024 року між ТОВ «1 БАНК», як позикодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір позики (з фіксованою процентною ставкою) №24211774 (далі - Договір, договір позики), який згідно положень ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію» був вчинений в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи позикодавця, шляхом його підписання відповідачем одноразовим ідентифікатором 0mX28K, надісланим Товариством електронним повідомленням на вказану ним електронну пошту (пункти 21, 24, 29 «Юридичні адреси та реквізити сторін» Договору) (а.с.10-12).
Згідно з пунктами 1, 2.1 Договору «1 БАНК» зобов`язується передати відповідачу у власність грошові кошти (позику) в сумі 3000,00 грн. на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника з використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
За змістом пунктів 2.2, 2.3, 4 Договору: 1) строк позики (строк договору, первісний строк кредитування) складає 30 днів; процентна ставка (базова в день), яка є фіксованою, становить 2,5% в день; датою повернення позики (останній день) є 03 квітня 2024 року; процентна ставка за понадстрокове користування позикою - 2,70% (за день, не застосовується в період воєнного стану); 2) проценти нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за Договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного Договором/додатковими угодами.
Крім того, сторонами Договору також було погоджено, що позикодавець має право у випадку невиконання позичальником умов цього Договору, нараховувати процентну ставку за понадстрокове користування позикою )її частиною) в розмірі, визначеному в п.2 Договору за кожен день такого користування ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) в розмірі, визначеному п.2 Договору за кожен день такого користування (пункт 18).
04 березня 2024 року ТОВ «1 БАНК» на виконання умов договору позики було здійснено переказ грошових коштів в сумі 3000 грн. 00 коп. на картковий рахунок відповідача, спеціальним платіжним засобом до якого є картка за № НОМЕР_2 , що відповідає сумі кредиту та номеру його карткового рахунку, зазначених в Договорі, та підтверджується випискою по картковому рахунку № НОМЕР_3 , наданою АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.71? 72-73).
14 червня 2021 року між ТОВ «1 БАНК» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (фактор) було укладено договір факторингу №14/06/21, за яким клієнт зобов`язується відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов’язань за якою настав до третіх осіб 0боржників, включаючи суму основного зобов’язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов’язань, право на одержання яких належить клієнту, зазначені у відповідних Реєстрах боржників, а фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (пункти 1.1, 1.2 договору факторингу) (а.с.17-20). 
Строк дії договору факторингу №14/06/21 був визначений його сторонами до 14 червня 2022 року (пункт 9.1).
Додатковою угодою №7 від 13 червня 2022 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, його сторони домовились викласти п.9.1 договору в наступні редакції: «… Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання ним чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік» (а.с.22).
Додатковою угодою №32 від 25 липня 2024 року визначено ціну продажу, яку фактор має сплатити клієнту згідно Реєстру боржників №28 від 25 липня 2024 року (а.с.23).
Судом встановлено, що Акт прийому-передачі Реєстру Боржників №28 за договором факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року був підписаний сторонами договору факторингу 25 липня 2024 року (а.с.24).
Визначена в додатковій угоді №32 від 25 липня 2024 року ціна продажу згідно Реєстру боржників №28 була сплачена фактором клієнту 30 липня 2024 року, що підтверджується платіжною інструкцією №380 від 30 липня 2024 року (а.с.26).
Як вбачається із витягу з Реєстру боржників №28 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року ТОВ «1 БАНК» відступило ТОВ «Фінансова компанія управління активами» право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором позики №2421774 від 04 березня 2024 року на загальну суму заборгованості 12000,00 грн., з яких сума основного боргу складає 3000,00 грн., заборгованість за відсотками - 9000,00 грн. (а.с.25).
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики №2421774 від 04 березня 2024 року, наданого позивачем, загальна сума заборгованості відповідача за період з 04 березня 2024 року (дата видачі позики) по 02 липня 2024 року складає: за тілом позики - 3000 грн. 00 коп., за нарахованими та несплаченими процентами - 9000 грн. 00 коп.. Здійснені відповідачем оплати за договором позики відсутні (а.с.14-15).
Під час судового розгляду справи відповідачем з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані позивачем докази укладення ним 04 березня 2024 року договору позики та отримання за ним грошових коштів (позики) у зазначеному вище розмірі.
Доказів здійснення погашення заборгованості за наданою позикою повністю відповідачем під час судового розгляду також надано не було.
Належні та допустимі докази того, що вищезазначена сума заборгованості раніше стягувалась чи була стягнута з відповідача в матеріалах цивільної справи відсутні.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. 
Відповідно до ст.ст.626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.  Згідно приписів п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закону), який встановлює порядок вчинення електронних правочинів, електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов’язків та оформлена в електронній формі.
За змістом ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною та вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті, зокрема шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону.
Відповідно до положень ст.12 Закону моментом підписання електронного правочину є використання: 
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилається іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону).
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки букв, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом (постанова Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19).          Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Судом встановлено, що договір позики №2421774 від 04 березня 2024 року був підписаний відповідачем по справі після його ідентифікації в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитодавця ТОВ «1 БАНК»» за допомогою одноразового ідентифікатора 0mX28K, надісланого відповідачу електронним повідомленням, що підтверджує укладення даного договору саме як електронного правочину в порядку, передбаченому ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію», та згоду відповідача з усіма його істотними умовами. 
В протилежному випадку - без здійснення входу відповідача на веб-сайт позикодавця за допомогою логіна та пароля особистого кабінету та без отримання ним одноразового ідентифікатора у виді електронного повідомлення, укладення договору позики було б технічно неможливим.
Подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19.
Належних доказів на спростування тверджень позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» щодо здійснення саме відповідачем електронного підпису договору позики №2421774 за допомогою одноразового ідентифікатора 0mX28K суду надано не було.
Згідно положень ст.629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» н, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).
За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов’язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на дату укладення договорів) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
За змістом ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).
З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за договором позики №2421774 від 04 березня 2024 року, вбачається, що станом на 02 липня 2024 року сума заборгованості за тілом позики складає 3000,00 грн., а заборгованість за процентами - 9000,00 грн.. Датою закінчення нарахування процентів є 02 липня 2024 року.
Перевіряючи наданий позивачем розрахунок заборгованості в частині складової боргу за нарахованими процентами за користування кредитом, суд приходить до наступного висновку.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІХ від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності 24 грудня 2023 року (далі по тексту - Закон №3498-ІХ), ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» було доповнено частиною п’ятою такого змісту: «Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%». 
Згідно з пунктом 17 розділу ІV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.
Судом встановлено, що договір позики №2421774 був укладений відповідачем 04 березня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом №3498-ІХ, а тому зазначені вище 
положення ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо обмеження максимального розміру процентної ставки підлягають застосуванню до спірних правовідносин сторін.              Враховуючи викладене, денна процента ставка за користування кредитом за період з 04 березня 2024 року по 22 квітня 2024 року не повинна була перевищувати 2,5%, а з 23 квітня 2024 року по 02 липня 2024 року (останній день нарахування процентів) - 1,5%.
Разом з тим, в період з 23 квітня 2024 року по 02 липня 2024 року первісним кредитодавцем при нарахуванні процентів застосовувалась процентна ставка 2,5%, що суперечить наведеним вище нормам Закону.
Отже, з урахуванням наведених вище законодавчих обмежень розміру процентної ставки, розмір процентів, який підлягає стягненню з відповідача по справі ОСОБА_1 становить 6870,00 грн. та підтверджується наступним розрахунком, проведеним судом:
1) за період з 04 березня 2024 року по 22 квітня 2024 року - 3675,00 грн. (49 днів х 75,00 грн., де 75,00 грн. це 2,5% від суми позики (3000,00 грн.));
2) за період з 23 квітня 2024 року по 02 липня 2024 року - 3195,00 грн. (45,00 грн. х 71 днів, де 45,00 грн. це 1,5% від суми позики (3000,00 грн.));
3) сума процентів за весь період кредитування становить 6870,00 грн. (3675,00 грн. + 3195,00 грн.) .
Отже, загальна сума заборгованості за договором позики, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» становить 9870,00 грн. (3000,00 грн. (тіло позики) + 6870,00 грн. (проценти за користування позикою).
При цьому суд, виходячи з положень ч.2 ст.614 ЦК України, якою встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов’язання, приходить до висновку, що відповідачем по справі ОСОБА_1 не надано жодного належного доказу на підтвердження належного виконання ним зобов’язань за кредитним договором, в тому числі не спростовано встановленої судом заборгованості за позикою та її розміру. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов’язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов’язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
На підставі викладеного, виходячи з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) та презумпції обов`язковості договору (ст.629 ЦК України), суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем по справі своїх зобов’язань за договором позики №2421774 (з фіксованою процентною ставкою) від 04 березня 2024 року щодо повернення суми кредиту та інших, передбачених ним платежів (зокрема, процентів за користування кредитом) та, враховуючи визначений позивачем розмір заборгованості, який був предметом судового розгляду, приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за: тілом позики в сумі 3000 грн. 00 коп. та процентами за користування кредитом в сумі 6870 грн. 00 коп., а всього в загальному розмірі 9870 грн. 00 коп..

VI. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом майнового характеру, за який ним було сплачено судовий збір в розмірі 2662 грн. 40 коп. (а.с.1).
З огляду на викладене, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача по справі ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача по справі ТОВ «ФК «Європейська агенція повернення боргів» кошти по сплаті судового збору в розмірі 2189 грн. 82 коп. (2662,40 грн. 00 коп. (100%) - 472 грн. 58 коп. (17,75%), при цьому 17,75% = 2130 грн. 00 коп. (сума процентів, у стягненні яких судом відмовлено), що були сплачені позивачем при подачі ним позову до суду та підтверджені належним письмовим доказом по справі.
Натомість вказані представником позивача в попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, крім судового збору, - витрати, пов`язані із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в сумі 1664,00 грн. (0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, з огляду на ненадання позивачем належних письмових доказів на підтвердження понесення ним даних витрат у вказаному розмірі.
Інші судові витрати, пов’язані з розглядом даної справи, передбачені ч.3 ст.133 ЦПК України, відсутні.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 280, 282, 284, 288, 289 ЦПК України, суд,   
В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задоволити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики №2421774 (з фіксованою процентною ставкою) від 04 березня 2024 року в загальному розмірі 9870 грн. 00 коп. (дев’ять тисяч вісімсот сімдесят гривень 00 копійок).
В задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в порядку розподілу судових витрат судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 2189 грн. 82 коп. (дві тисячі сто вісімдесят дев`ять гривень вісімдесят дві копійки).
Повне ім’я та найменування сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», адреса місцезнаходження: вул.Лісова, буд.№2, м.Бровари Броварський район Київська область, поштовий індекс 07400, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 35625014.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного перегляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, подавши апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення) до Кропивницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 20 липня 2026 року.

Суддя С.Ю.Атаманова