ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року | Львів | Справа № 140/4923/25 пров. № А/857/40636/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді | Матковської З. М.
суддів - | Гуляка В. В.
| Ільчишин Н. В.
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року у справі № 140/4923/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії (головуючий суддя першої інстанції Костюкевич С.Ф., час ухвалення - у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Луцьк, дата складання повного тексту рішення 09 вересня 2025 року),-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 24.04.2025 №907550143586 про відмову у переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу»; зобов`язання перевести з пенсії по віку, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за Законом України «Про державну службу», з дати звернення (14.04.2025), зарахувавши до стажу державної служби період роботи в державних органах та в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 по 31.10.2016 із визначенням розміру пенсії відповідно до наданих із заявою довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих ВК Ковельської міської ради від 17.04.2025 №7/4-31 та №8/4-31.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач, перебуваючи на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як отримувач пенсії за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, 17.04.2025 звернулася до територіального управління ПФУ за місцем проживання із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, який набув чинності 1 травня 2016 року.
Зазначає, що згідно пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за принципом екстериторіальності його документи для призначення пенсії були направлені на розгляд до ГУ ПФУ в Донецькій області. Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 24.04.2025 №907550143586 позивачу відмовлено, у зв`язку із відсутністю 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Відмова мотивована тим, що посадові особи місцевого самоврядування не є державними службовцями, а тому періоди роботи на посадах службовців в органах місцевого самоврядування не можуть бути зараховані до стажу державної служби.
Зауважує, що до заяви про перехід на пенсію по віку по Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII долучила дві довідки про складові заробітної плати державного службовця по формі затвердженій Постановою правління Пенсійного фонду України 17.01.2017 №1-3 для призначення пенсії по віку згідно Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889- VIII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, видані ВК Ковельської міської ради від 17.04.2025 №7/4-31 та №8/4-31.
Вважаючи дії відповідача, щодо відмови у призначенні пенсії державного службовця відповідно до статті 37 закону України «Про державну службу» протиправними, звернулася до суду з вказаним позовом.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року у справі № 140/4923/25 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 24.04.2025 №907550143586 про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців період роботи з 04.07.2001 по 31.10.2016 в органах місцевого самоврядування, та прийняти рішення про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу» 10.12.2015 № 889-VIII, починаючи з 17.04.2025 та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт покликається на те, що до позивача не може бути застосовано ні пункт 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-УІІІ, ні пункт 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-УІІІ, оскільки станом на день набрання чинності цього Закону - на 01.05.2016 - Позивач не займав посаду державної служби та не має відповідного стажу на посадах державної служби.
Основним критерієм, який визначає підстави для зарахування періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу.
Період роботи Позивача в Ковельській міській раді відноситься до категорії посадових осіб місцевого самоврядування, а не до відповідної категорії посад державної служби.
Станом на 01.05.2016 року ОСОБА_1 не займала посади державної служби та необхідний стаж роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців відсутній.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
17.04.2025 звернулася до територіального управління ПФУ за місцем проживання із заявою про перехід з пенсії по віку на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12 2015, долучивши дві довідки про складові заробітної плати державного службовця, видані ВК Ковельської міської ради від 17.04.2025 №7/4-31 та №8/4-31, та згідно пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за принципом екстериторіальності її документи для призначення пенсії були направлені на розгляд до ГУ ПФУ в Донецькій області
24.04.2025 рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області №907550143586 позивачу відмовлено в переході на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку із відсутністю 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, оскільки посадові особи місцевого самоврядування не є державними службовцями.
Відповідачем не зараховано до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців періоди роботи на посадах в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 по 31.10.2016.
Позивач, вважаючи протиправною відмову відповідача в переведенні на пенсію державного службовця відповідно до закону України «Про державну службу», звернулася до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції позов задовольнив частково з тих підстав, що рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 24.04.2025 №907550143586 позивачу безпідставно та необґрунтовано відмовлено у переведенні на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу».
Апеляційний суд зазначає наступне.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» (далі - Закон №889-VIII).
Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» (далі - Закон №3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.
Зокрема, п. 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною першою статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
За наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Після 01 травня 2016 року зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, та мають передбачені вік та страховий стаж.
Згідно з пунктом 6 цього Порядку стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.
Пунктом 8 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
На виконання постанови Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року «Про введення в дію Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст.491) постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 було затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (Порядок №283). Цим Порядком визначено посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.
Документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи (пункт 4 Порядку №283).
Отже, вірно зазначено судом першої інстанції, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
З матеріалів справи вбачається а також із записів у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 12.10.1980 працювала: 12.09.2000 відповідно до наказу № 30 від 12.09.2000 позивач переведена на посаду спеціаліста І-категорії відділу по управлінню майном комунальної власності та приватизації підтримки підприємств в Ковельській міській раді (запис № 25); 06.08.2002 наказом № 14а від 06.08.2002 ОСОБА_1 переведена на посаду головного спеціаліста відділу по управлінню майном комунальної власності (запис № 28); 04.07.2005 згідно розпорядження № 98-о від 30.06.2005 переведена на посаду спеціаліста І-категорії відділу допомог, соціальних компенсацій та гуманітарних питань управління праці та соціального захисту населення (запис № 29); 11.09.2006 відповідно до розпорядження № 231-о від 14.08.2006 переведена на посаду спеціаліста І-категорії з опрацювання заяв та виплати відділу грошових виплат і компенсацій управління праці та соціального захисту населення (запис № 30); 10.03.2008 розпорядженням № 70-о від 05.03.2008 переведена на посаду спеціаліста І-категорії сектору виплати соціальної допомоги відділу державних соціальних допомог та компенсаційних виплат (запис № 31); 10.05.2011 згідно розпорядження № 127-о від 04.05.2011 переведена на посаду спеціаліста І-категорії відділу виплати соціальних допомог (запис № 32); 03.01.2012 відповідно до розпорядження № 351-о від 28.12.2011 переведена на посаду спеціаліста І-категорії відділу виплати соціальних допомог та компенсацій (запис № 33); 04.05.2012 розпорядженням № 197-оо від 28.12.2011 переведена на посаду головного спеціаліста відділу по управлінню майном комунальної власності (запис № 34); 31.10.2016 згідно розпорядження № 176-ро від 26.10.2016 звільнена із займаної посади за згодою сторін (запис № 35).
Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що трудовою книжкою підтверджується факт роботи позивачки в період з 04.07.2001 по 31.10.2016 на посадах, які зараховуються до стажу державної служби в органах місцевого самоврядування.
Окрім того, вірно зазначено судом першої інстанції, що відповідач не заперечує, що відповідно до наданих документів загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 39 років 02 місяці 04 дні.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач має право на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», а відтак рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 24.04.2025 №907550143586 про відмову позивачу в перерахунку пенсії/перехід на пенсію за Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII є неправомірним.
Відтак апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 24.04.2025 №907550143586 про відмову у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» є протиправним та підлягає скасуванню.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які ґрунтуються на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року у справі № 140/4923/25 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя | | З. М. Матковська
судді | | В. В. Гуляк
| | Н. В. Ільчишин