ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 вересня 2026 року м. Житомир справа № 240/22201/25
категорія 108080100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Липи В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, 

встановив:

I. Стислий зміст позовних вимог та рух справи
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 із позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, у якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18 липня 2025 року № 0169320708 (форма «С»), яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у загальному розмірі 1 347 594,10 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено контролюючим органом протиправно, без належних фактичних і правових підстав, із грубим порушенням вимог Податкового кодексу України та Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Позивач зазначає, що наказ про проведення фактичної перевірки від 18.06.2025 № 1645-п прийнято за відсутності встановлених законом підстав, оскільки заява покупця ОСОБА_2 від 10.06.2025 не містила обов`язкових реквізитів і мала статус анонімного звернення, а сам наказ не містив обов`язкових реквізитів щодо періоду діяльності, яка перевіряється, чим порушено вимоги підпункту 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 та пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України.
Крім того, позивач вважає протиправним застосування штрафних санкцій за порушення обліку товарних запасів за статтею 20 Закону України № 265/95-ВР на загальну суму 1 325 264,10 грн. Позивач наголошує, що приписами пункту 12 статті 3 та статті 20 Закону № 265/95-ВР встановлено обов`язок надати підтвердні документи виключно щодо тих товарів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу, а не за весь ретроспективний період діяльності платника податків. Відтак нарахування штрафу на суму 1 114 015,70 грн за раніше фіскалізований та реалізований товар є прямим порушенням закону. Щодо наявних залишків товару на суму 211 248,70 грн позивач під час перевірки надав посадовим особам податкового органу первинні документи (видаткові накладні постачальників), які підтверджують їх надходження та походження. Також позивач вказує на порушення перевіряючими строку вручення запиту про надання документів за пунктом 85.4 статті 85 Податкового кодексу України, який було вручено лише за добу до закінчення перевірки.
Щодо штрафу у розмірі 22 330,00 грн за непроведення розрахункових операцій через РРО/ПРРО позивач підкреслює, що епізод контрольної операції від 22.02.2025 мав місце за чотири місяці до прийняття наказу про перевірку від 18.06.2025, а отже не може бути підставою для притягнення до відповідальності в межах зазначеної перевірки. Щодо операції від 26.06.2025 позивач зазначає, що контролюючим органом не дотримано порядку проведення контрольної розрахункової операції за підпунктом 20.1.11 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, оскільки придбаний товар не було повернуто, а витрачені посадовими особами кошти були їхніми особистими коштами, а не виділеними бюджетними асигнуваннями.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з необхідністю уточнення змісту позовних вимог. 30 вересня 2025 року позивач подав заяву про усунення недоліків із повним викладом позовних вимог.
Ухвалою суду від 06 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 04 листопада 2025 року.
Головне управління ДПС у Житомирській області подало відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Відповідач стверджує, що перевірку призначено та проведено у суворій відповідності до норм Податкового кодексу України на підставі письмового звернення споживача. Відповідач зазначає, що допуск посадових осіб до перевірки вичерпує дію наказу, у зв`язку з чим процедурні порушення не можуть бути самостійною підставою для скасування податкового повідомлення-рішення, посилаючись на висновок Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 816/228/17. Щодо порушень обліку товарних запасів відповідач стверджує, що позивач реалізує технічно складні побутові товари, а тому зобов`язаний вести встановлену форму обліку товарних запасів згідно з Порядком № 496. Оскільки позивач такої форми не веде і надав лише кількісні відомості, застосування санкцій за статтею 20 Закону № 265/95-ВР на вартість залишків та реалізованого без належного обліку товару відповідач вважає повністю правомірним. Щодо контрольних операцій відповідач посилається на зафіксовані в акті перевірки факти невидачі фіскальних чеків.
Позивач подав відповідь на відзив (додаткові пояснення), у якій спростував доводи контролюючого органу з посиланням на актуальні правові позиції Верховного Суду. Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, у яких підтримав аргументи відзиву.
Відповідач також подав клопотання про виклик та допит як свідків посадових осіб контролюючого органу, які здійснювали перевірку. Протокольною ухвалою суду в задоволенні цього клопотання відмовлено, оскільки відповідно до статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України обставини перевірки підлягають підтвердженню належними письмовими доказами, оформленими у встановленому законом порядку, а показання свідків-інспекторів не можуть підміняти собою імперативно визначені процесуальні документи податкового контролю.
Суд у підготовчому засіданні закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті у порядку письмового провадження відповідно до статей 194, 205 Кодексу адміністративного судочинства України.
II. Встановлені судом обставини та докази
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах адміністративної справи, суд встановив такі фактичні обставини.
ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 14.05.2014, номер запису в ЄДР: 22980000000002786, перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Житомирській області.
ФОП ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність за КВЕД 47.52 «Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах» у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору оренди нерухомого майна від 31.12.2024.
18 червня 2025 року Головним управлінням ДПС у Житомирській області прийнято наказ № 1645-п «Про проведення фактичної перевірки фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ». Підставою видання наказу визначено підпункт 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, доповідну записку управління податкового аудиту від 17.06.2025 № 2236/06-30-07-08 та заяву ОСОБА_2 від 10.06.2025 вх. № Н/98/ЕЗ. У наказі встановлено проведення перевірки з 18 червня 2025 року тривалістю не більше 10 діб, а періодом перевірки визначено період діяльності з урахуванням строків давності за статтею 102 Податкового кодексу України по дату завершення перевірки.
На підставі наказу № 1645-п та службових направлень від 18.06.2025 № 3064 і № 3065 головними державними інспекторами Бродовським С.О. та Лейченком І.І. у період з 26.06.2025 по 27.06.2025 проведено фактичну перевірку магазину позивача за адресою: м. Житомир, вул. Святослава Ріхтера, 75.
За наслідками перевірки складено акт фактичної перевірки від 30 червня 2025 року № 14600/06/25/РРО/ НОМЕР_1 . Згідно з висновками акта перевірки встановлено порушення:
1) пунктів 1, 2 статті 3 Закону України № 265/95-ВР, що проявилося у непроведенні розрахункових операцій через РРО/ПРРО на повну суму покупки та невидачі розрахункового документа на суму 5 200,00 грн (операція від 22.02.2025 з придбання свердловинного насоса «VOLKS pumple») та на суму 11 420,00 грн (контрольна операція від 26.06.2025 з придбання насосів «GRANDWATER» і водонагрівача «ROUND»);
2) пункту 12 статті 3 Закону України № 265/95-ВР, що проявилося у порушенні встановленого законодавством порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на загальну суму 1 325 264,10 грн, з яких 211 248,70 грн — вартість залишків товарів на момент перевірки, а 1 114 015,70 грн — вартість товарів, реалізованих платником у період з 01.10.2023 по 27.06.2025 згідно з даними ПРРО № 4000612871.
26 червня 2025 року о 12:00 посадовими особами контролюючого органу позивачу вручено письмовий запит про надання документів до 10:00 27.06.2025. 27 червня 2025 року позивач надав письмові пояснення, у яких зазначив, що веде кількісний облік товарів, надав відомості про залишки товарів на 36 аркушах та первинні документи (видаткові накладні постачальників) на наявний у магазині товар на суму 211 248,70 грн. Податковим органом 30.06.2025 складено акт № 526/06-30-07-08/2766319374 про ненадання форми обліку товарних запасів за Порядком № 496.
18 липня 2025 року Головне управління ДПС у Житомирській області на підставі акта перевірки прийняло податкове повідомлення-рішення № 0169320708 (форма «С»), яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у загальному розмірі 1 347 594,10 грн, у тому числі:
- 22 330,00 грн — на підставі пункту 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР;
- 1 325 264,10 грн — на підставі статті 20 Закону № 265/95-ВР.
Незгода позивача із зазначеним податковим повідомленням-рішенням стала підставою для звернення до суду з цим позовом.
III. Джерела права, судова практика та оцінка аргументів
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими нормативно-правовими актами та висновками Верховного Суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; своєчасно.
Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
1. Щодо правомірності наказу та підстав перевірки.
Підпунктом 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України передбачено, що фактична перевірка може проводитися у разі наявності письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків встановленого порядку проведення розрахункових операцій.
Згідно зі статтями 5 і 8 Закону України «Про звернення громадян» письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором, а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає.
Як встановив суд, заява ОСОБА_3 від 10.06.2025 не містила обов`язкових ідентифікуючих ознак споживача та повної адреси його місця проживання, що свідчить про її невідповідність вимогам закону. Крім того, наказ № 1645-п не містив конкретного визначеного періоду перевірки, обмежившись відсилкою до статті 102 Податкового кодексу України.
Суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17, за змістом якого допуск контролюючого органу до перевірки вичерпує дію наказу, проте не позбавляє платника податків права оскаржувати правові наслідки такої перевірки у вигляді прийнятих податкових повідомлень-рішень. Оцінюючи законність акта індивідуальної дії, суд зобов`язаний перевірити дотримання контролюючим органом вимог законності на всіх стадіях реалізації контрольних повноважень.
2. Щодо фінансових санкцій за порушення обліку товарних запасів (1 325 264,10 грн).
Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону України № 265/95-ВР суб`єкти господарювання зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Статтею 20 Закону України № 265/95-ВР встановлено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У постанові від 12 березня 2025 року по справі № 280/1998/23 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду сформував сталу правову позицію:
«Ключовим елементом норми пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР (щодо обов`язку суб`єкта господарювання надати облікові документи) та статті 20 цього Закону (щодо відповідальності за ненадання таких документів) є словосполучення «товарні запаси, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу», яке міститься у кожній з цих норм. Отже, згідно з нормами пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР платник податків зобов`язаний надати облікові документи лише щодо товарів, які безпосередньо на момент перевірки знаходились у місці продажу, а не за весь період, що охоплений перевіркою».
Також Верховний Суд у зазначеній постанові наголосив, що розрахунок штрафних санкцій за статтею 20 Закону № 265/95-ВР виходячи не з обсягу залишків товару в місці продажу, а з обсягу його реалізації за весь минулий період, є протиправним.
Всупереч наведеним приписам закону та сталій судовій практиці Верховного Суду Головне управління ДПС у Житомирській області нарахувало позивачу штраф на суму 1 114 015,70 грн за товар, який був реалізований платником у період з 01.10.2023 по 27.06.2025 із проведенням через зареєстрований ПРРО № 4000612871. Такий товар на момент початку та проведення перевірки не перебував у місці продажу, оскільки вже вибув із володіння суб`єкта господарювання у зв`язку з його реалізацією кінцевим споживачам. Згідно з пунктом 10 розділу II Порядку № 496 обов`язок зберігати первинні документи за місцем продажу діє лише до моменту вибуття останньої одиниці товару. Відтак застосування фінансової санкції до вартості раніше проданого товару є абсолютно безпідставним.
Щодо вартості наявного залишку товарів у сумі 211 248,70 грн суд зазначає, що в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні від 18.07.2025 № 0169320708 підставою нарахування санкції визначено: «порушено ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів за місцем їх реалізації».
Верховний Суд у постанові від 30 липня 2025 року по справі № 380/6314/24 дійшов правового висновку про те, що диспозиція статті 20 Закону № 265/95-ВР встановлює вичерпний перелік складів правопорушень: 1) реалізація товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) ненадання під час перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу. При цьому стаття 20 Закону № 265/95-ВР не містить такого самостійного складу правопорушення, як «порушення порядку ведення обліку товарних запасів». Притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за формулюванням, яке не передбачене законом, свідчить про відсутність у діях платника складу правопорушення та тягне протиправність відповідного рішення.
Судом також встановлено, що під час фактичної перевірки позивач надав перевіряючим письмові пояснення та первинні документи постачальників (видаткові накладні на суму 211 248,70 грн за цінами придбання), які розкривають джерело походження та оприбуткування товару. Відповідач не провів інвентаризації, не склав опису товарів із зазначенням цін реалізації та нарахував санкцію від суми цін придбання, що прямо суперечить вимозі статті 20 Закону № 265/95-ВР про обчислення санкції за цінами реалізації.
Крім того, посадові особи контролюючого органу вручили запит про надання документів 26.06.2025 о 12:00 із вимогою надати документи до 10:00 27.06.2025, тобто надали строк менше однієї доби. Відповідно до пункту 85.4 статті 85 Податкового кодексу України запит на надання копій документів повинен подаватися не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки. Недотримання контролюючим органом цього обов`язку позбавило платника належного строку для підготовки документів.
3. Щодо штрафних санкцій за порушення розрахункових операцій (22 330,00 грн).
Суд констатує протиправність застосування штрафних санкцій за пунктом 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР з огляду на таке.
Щодо епізоду від 22.02.2025 на суму 5 200,00 грн (штраф 100%): Наказ начальника Головного управління ДПС у Житомирській області № 1645-п та направлення на перевірку видані 18 червня 2025 року. Посадові особи контролюючого органу не мали жодних законних повноважень на проведення фактичного контролю та здійснення розрахункових дій 22 лютого 2025 року. Фіксація фактів, що мали місце за чотири місяці до винесення наказу, без наявності наказу і направлення на перевірку станом на 22.02.2025, свідчить про одержання відомостей поза межами встановленої законом процедури.
Щодо епізоду від 26.06.2025 на суму 11 420,00 грн (штраф 150% у розмірі 17 130,00 грн): За приписами підпункту 20.1.11 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків. Товари, отримані службовими особами під час контрольної розрахункової операції, підлягають обов`язковому поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді, а в разі неможливості повернення — відшкодуванню.
У постановах від 09 липня 2026 року у справі № 280/2818/25 та від 11 лютого 2026 року у справі № 300/7407/24 Верховний Суд зазначив, що контрольна розрахункова операція є специфічним заходом державного податкового контролю, здійснення якого вимагає суворого дотримання процедури, фіксації належними актами, використання державних коштів та забезпечення обов`язкового повернення товару суб`єкту господарювання.
У матеріалах справи відсутні акт проведення контрольної закупки, докази виділення бюджетних асигнувань з каси податкового органу, а також акти повернення товару позивачу. Контролюючий орган намагався компенсувати відсутність належних процесуальних документів клопотанням про допит своїх інспекторів як свідків, що прямо порушує вимоги статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України про допустимість доказів.
4. Застосування практики Європейського суду з прав людини та принципів права.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішеннях у справах «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та № 37943/06, пп. 50–51, 56–58) та «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05, пп. 33, 41–44) ЄСПЛ наголосив, що будь-яке втручання органу влади у право на мирне володіння майном (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції) має бути законним та ґрунтуватися на доступному, чіткому та передбачуваному законі. Відсутність чіткості та суперечливість правових норм, а також надання державними органами переваги найменш сприятливому для особи тлумаченню порушує вимогу «якості закону» та принцип верховенства права.
Ця доктрина знаходить своє пряме закріплення у підпункті 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України, згідно з яким презюмується правомірність рішень платника податку в разі суперечності чи неоднозначності норм законодавства.
Крім того, у рішенні у справі «Рисовський проти України» (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04, пункт 70) Європейський суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Державні органи повинні діяти своєчасно, послідовно та у спосіб, найбільш правильний. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Покладення на позивача фінансових санкцій у сумі 1 347 594,10 грн за обставин, коли податковий орган діяв із грубим порушенням встановленої процедури контролю, застосував норму статті 20 Закону № 265/95-ВР до товарів, які на момент перевірки були відсутні в місці торгівлі, та сформулював склад порушення, не передбачений законом, становить непропорційне та свавільне втручання у майнові права підприємця, що порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі «Зеленчук та Цицюра проти України», заяви № 846/16 та № 1075/16, пункт 101).
IV. Висновки суду та судові витрати
За таких обставин Головне управління ДПС у Житомирській області не довело правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення, як того вимагає частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.
Оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 18 липня 2025 року № 0169320708 не відповідає критеріям законності, обґрунтованості та пропорційності, встановленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню у повному обсязі.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Позивачем при поданні позовної заяви через підсистему «Електронний суд» сплачено судовий збір у розмірі 10 780,75 грн, що підтверджується квитанцією від 17.09.2025. Зазначена сума підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області.
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003; код ЄДРПОУ ВП: 44096781) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 18 липня 2025 року № 0169320708 (форма «С»).
Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області сплачений судовий збір у розмірі 10 780 (десять тисяч сімсот вісімдесят) гривень 75 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Липа

09.09.26