КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/5564/2026

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 755/19724/25

20 липня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.
суддів -  Кирилюк Г.М.
- Рейнарт І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» адвоката Андрущенка Михайла Валерійовича на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 25 листопада 2025 року, постановлену під головуванням судді Галагана В.І., у цивільній справіза позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Просило суд стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова- Нова» загальну суму заборгованості за договором позики у розмірі - 23 350,грн. 00 коп. Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» сплачений судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп.
Окрім того, звертає увагу суду на те, що на підставі рішення загальних зборів учасників було змінено найменування юридичної особи з Товариста з обмеженою відповідальністю «Іннова-Фінанс» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова».
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» (код ЄДРПОУ 44127243, місцезнаходження: м. Київ, вул. Верхній Вал, 10) заборгованість за Договором № 7935740425 від 24.04.2025 року у розмірі 23 350,00 грн. та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., а всього на загальну суму 25 772 (двадцять п`ять тисяч сімсот сімдесят дві) гривні 40 копійок.
28 жовтня 2025 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» адвокат Андрущенко Михайло Валерійович через підсистему «Електронний суд» подав до Дніпровського районного суду міста Києва заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути із  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» (код ЄДРПОУ 44127243) судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000,00 грн.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 25 листопада 2025 року у задоволенні заяви представника позивача Андрущенка Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення додаткових витрат, поданої в межах цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовлено.
Не погоджуючись із такою ухвалою суду першої інстанції, представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» адвокат Андрущенко Михайло Валерійович подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 25 листопада 2025 року і направити справу для продовження розгляду до Дніпровського районного суду міста Києва.
В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанціїпостановлена з порушенням норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що при наданні оцінки доводам заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що представником ТОВ «Іннова Фінанс» (після зміни найменування ТОВ «Іннова-Нова») не було подано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат. Прохальна частина позовної заяви не містить вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу». 
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Частиною четвертою вищезазначеної статті передбачено, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. 
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Зазначає, що у позовній заяві про стягнення заборгованості за кредитним договором, поданій представником позивача до Дніпровського районного суду м. Києва 30.09.2025 року на виконання п. п. 9-10 ст. 175 ЦПК України, повідомлено Дніпровський районний суд м. Києва про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складає суму судового збору у розмірі 2 422,40 грн. (підтверджуються платіжною інструкцією про сплату судового збору), та витрати на надання професійної правничої допомоги у розмірі 5 000,00 грн. Крім того, у вищезазначеній позовній заяви зазначено, що документальне підтвердження понесених судових витрат в частині надання ТОВ «Іннова-Нова» професійної правничої допомоги буде скеровано до суду разом із заявою про ухвалення додаткового рішення в строк, встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, що не перевищує 5 днів з моменту винесення судом рішення по справі.
Вказує на те, що згідно умов пункту 2.6. Договору № 06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06 травня 2025 року, укладеного між адвокатом Андрущенко Михайлом Валерійовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова -фінанс», послуги, що надаються за Договором підлягають їх подальшій післяплаті за результатами звітного періоду. Пунктом 3.4. вищезазначеного договору передбачено, що з моменту складання та направлення Акту наданих послуг (АНП) Замовник зобов`язується у строк, що не перевищує 5 (п`яти) робочих днів, ознайомитись із даними АНП, погодити його з Виконавцем та, за відсутності зауважень та/або скарг щодо Послуг, зазначених в АНП, результату їх надання та/або інших нюансів, підписати та передати Виконавцю 1 (один) екземпляр відповідного АНП. Враховуючи вищенаведені пункти Договору № 06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06 травня 2025 року вважає, що позивачем з поважних причин не було подано докази, що підтверджують судові витрати до ухвалення судом рішення по справі.
Зазначає, що представником позивача до заяви про ухвалення додаткового рішення по справі 755/19724/25, поданої до Дніпровського районного суду м. Києва, долучено документальне підтвердження понесених судових витрат в частині надання ТОВ «Іннова фінанс» професійної правничої допомоги, а саме: заявку про надання послуг; акт надання послуг; платіжну інструкцію про сплату професійної правничої допомоги. 
Твердження суду першої інстанції у справі про те, що «підставою відмови у винесенні додаткового рішення є відсутність заявленої стороною позивача при подачі позову вимоги про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу» на думку апелянта прямо суперечить вищенаведеним нормам ЦПК України, які надають право заявляти вимогу щодо стягнення правничої допомоги - у прохальній частині заяви на ухвалення додаткового рішення, що в свою чергу стороною позивача було дотримано та подано відповідні підтверджуючі документи разом із заявою. 
Також просить суд звернути увагу, що жодним нормативно-правовим актом не визначено вичерпний (чи не вичерпний) перелік реквізитів, які мають бути зазначені у вище вказаних документах.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вказане, розгляд даної справи здійснюється апеляційним судом без виклику сторін, у порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 
Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людини при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Просило суд стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» загальної суми заборгованості за договором позики у розмірі - 23 350,грн. 00 коп. Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» сплачений судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп.
У позовній заяві представником позивача адвокатом Андрущенком Михайлом Валерійовичем було вказано на те, що у зв`язку з розглядом даної справи позивач очікує понести-витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн. 00 коп. Документальне підтвердження понесених судових витрат в частині надання ТОВ «Іннова-Нова» професійної правничої допомоги буде скеровано до суду разом із заявою про ухвалення додаткового рішення в строк, встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, що не перевищує 5 днів з моменту винесення судом рішення по справі.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» (код ЄДРПОУ 44127243, місцезнаходження: м. Київ, вул. Верхній Вал, 10) заборгованість за Договором № 7935740425 від 24.04.2025 року у розмірі 23 350,00 грн. та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., а всього на загальну суму 25 772 (двадцять п`ять тисяч сімсот сімдесят дві) гривні 40 копійок.
28 жовтня 2025 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» адвокат Андрущенко Михайло Валерійович через підсистему «Електронний суд» подав до Дніпровського районного суду міста Києва заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути із  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» (код ЄДРПОУ 44127243) судові витрати на надання професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 5 000 грн.
На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у зв`язку із представництвом інтересів позивача у вказаній справі адвокатом було надано: договір про надання правничої допомоги № 06-05/2025 від 06 травня 2025 року,  Акт приймання -передачі наданих послуг №3851401324 до договору про надання правничої допомоги № 06-05/2025 від 06 травня 2025 року; заяву №3851401324 про надання послуг, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діляьністю, ордер про надання правничої допомоги серії АН №1686037, платіжну інструкцію №196 від 28.10.2025року.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 25 листопада 2025 року у задоволенні заяви представника позивача Андрущенка Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення додаткових витрат, поданої в межах цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення додаткових витрат, суд першої інстанції посилався на те, що з матеріалів справи вбачається, що представником позивача Андрущенком О.В. у поданій до суду позовній заяві було повідомлено про те, що позивач планує понести судові витрати у зв`язку з розглядом даної справи у суді, але не було подано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми таких судових витрат. Прохальна частина позовної заяви не містить вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу. Судом встановлено, що позивачем при подачі позовної заяви до суду у позовній заяві не заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, позовна заява містить лише вимогу про стягнення судового збору, тому наявні правові підстави для залишення даної заяви про ухвалення додаткового рішення суду без задоволення.
Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Частинами першою та другою статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частини перша, друга статті 137 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).
Згідно зі статтею 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
У постанові від 18 березня 2024 року у справі № 459/2350/23 (провадження № 61-1802св24) Верховний Суд навів правовий висновок щодо застосування статті 134 ЦПК України про необхідність подання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, зазначивши, що аналіз положень статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього (орієнтовного) розрахунку у суду є право відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Надання попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у їх стягненні, якщо такий розрахунок попередньо (з першою заявою по суті спору) не надавався, оскільки закон використовує термін «може відмовити», а не «відмовляє». Для цього суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернувся до суду, їх значення для заявника. Таким чином, хоча відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу у зв`язку з неподанням заявником попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат є правом суду, а не обов`язком, суд має враховувати конкретні обставини справи та принцип диспозитивності цивільного судочинства. Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою як позовної заяви (апеляційної та касаційної скарг), так і відзиву, оскільки з огляду на положення процесуального закону попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи. При цьому слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З огляду на зміст частини восьмої статті 141 ЦПК України сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, й після судових дебатів, але виключно за наявності сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.
Тобто, для відшкодування понесених судових витрат учасник справи повинен подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс чи які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були чи будуть понесені, а також заявити клопотання про компенсацію судових витрат до закінчення судових дебатів та надати докази щодо розміру понесених витрат у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасне подання доказів понесення додаткових витрат на професійну правничу допомогу, зробив такі висновки щодо застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах:
- право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, керуючись положеннями статей 124, 129 ГПК України (аналогічні положення закріплені й у статтях 134, 141 ЦПК України), кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (пункт 1.20 постанови Верховного Суду від 19 липня 2021 року у справі № 910/16803/19);
- процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема, не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (пункт 3.6 постанови Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі № 921/221/21, пункт 20 постанови від 31 травня 2022 року у справі № 917/304/21);
- правила подання до закінчення судових дебатів у справі доказів на підтвердження понесених сторонами судових витрат встановлюються у випадку, коли справа слухається у відкритому судовому засіданні. В іншому випадку, коли справа призначається до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, для вирішення судом питання розподілу судових витрат у справі достатнім буде зазначити про ці докази у прохальній частині позовної заяви або ж надати їх протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови попередження про це до прийняття рішення по суті (постанова Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 620/2936/20).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зробила висновок про те, що законодавцем визначено процесуальний наслідок незаявлення до закінчення судових дебатів вимоги на відшкодування судових витрат на правничу допомогу або подання доказів таких витрат із пропуском п`ятиденного строку з моменту ухвалення рішення у справі. У такому випадку суд залишає заяву сторони про ухвалення додаткового судового рішення без розгляду.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
У справі, яка переглядається в частині відмови в прийнятті додаткового судового рішення, встановлено, щоу позовній заяві сторона позивачазазначила попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на правничу допомогу, які очікувала понести у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції у розмірі 5 000 грн., а також заявила про намір подати докази на підтвердження понесених судових витрат у справі протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
28 жовтня 2025 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» адвокат Андрущенко Михайло Валерійович через підсистему «Електронний суд» подав до Дніпровського районного суду міста Києва заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу.
Суд першої інстанції ухвалив рішення по суті спору 27 жовтня 2025року, а  заяву про ухвалення додаткового рішення з доказами на підтвердження понесення цих витрат позивач подав через підсистему «Електронний суд» 28 жовтня 2025 року, тобто, з дотриманням вимог частини восьмої статті 141 ЦПК України (а.с. 81-94).
З огляду на викладене, оскільки сторона позивача подала попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу, які вона понесла, або які очікувала понести у зв`язку з розглядом справи, а також заявила до закінчення судових дебатів про відшкодування судових витрат та про намір подати докази на підтвердження понесених судових витрат після ухвалення судового рішення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанціїдійшов помилкового висновку  про відмову в ухваленні додаткового судового рішення за заявою позивача.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першоїінстанції підлягає скасуванню.
Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу та, розподіляючи вказані витрати між сторонами у справі, колегія суддів апеляційного суду враховує, що суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15).
З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача ТОВ «Іннова -Нова» (до зміни найменування ТОВ «Іннова Фінанс») здійснював адвокат Андрущенко Михайло Валерійович на підставі договору про надання правничої допомоги № 06-05/2025 від 06 травня 2025 року.
При поданні до суду заяви про ухвалення додаткового рішення у справі заявником було надано: договір про надання правничої допомоги № 06-05/2025 від 06 травня 2025 року,  Акт приймання -передачі наданих послуг №3851401324 до договору про надання правничої допомоги № 06-05/2025 від 06 травня 2025 року; заяву №№3851401324 про надання послуг, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер про надання правничої допомоги серії АН №1686037, платіжну інструкцію №196 від 28.10.2025року.
Згідно пункту 2.6. Договору № 06-05/2025 про надання правничої допомоги, послуги, що надаються за Договором підлягають їх подальшій післяплаті за результатами звітного періоду. 
Пунктом 3.4. вищезазначеного договору передбачено, що з моменту складання та направлення Акту наданих послуг (АНП) Замовник зобов`язується у строк, що не перевищує 5 (п`яти) робочих днів ознайомитись із даними АНП, погодити його з Виконавцем та, за відсутності зауважень та/або скарг щодо Послуг, зазначених в АНП, результату їх надання та/або інших нюансів, підписати та передати Виконавцю 1 (один) екземпляр відповідного АНП. 
Згідно акту приймання -передачі наданих послуг №3851401324 до договору про надання правничої допомоги № 06-05/2025 від 06 травня 2025 року, адвокатом Андрущенко Михайлом Валерійовичем було надано такі послуги: складання правової документації процесуального характеру (позовної заяви та клопотання про витребування доказів); супровід процесу розгляду справи у суді з питань, пов'язаних із правами та інтересами замовника, в будь-якому форматі судочинства, в тому числі, але не виключно, із використанням ресурсу «Електронний суд»- 5000 грн.
Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу надану позивачу на стадії розгляду справи в суді першої інстанції у цивільній справі №755/19724/25, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Таким чином, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому, витрати на професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі  № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 02 червня 2022 року у справі № 15/8/203/20.
Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі  № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зауважила, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
За таких обставин, надавши оцінку доказам щодо понесених позивачем ТОВ «Іннова-Нова» (попереднє найменування ТОВ «Іннова-фінанс») витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції відповідно до вимог статей 137, 141 ЦПК України,врахувавши суть спору, характер послуг, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що відшкодуванню підлягають витрати позивача на професійну правову допомогу в суді першої інстанції в сумі 5 000,00 грн. Вказаний розмір витрат відповідає критерію реальності адвокатських послуг та критерію обґрунтованості їхнього розміру, такі витрати мають характер необхідних і пропорційні із складністю справи та виконаною адвокатом роботою в суді першої інстанції. 
Керуючись ст.ст. 2, 15, 133, 134, 137, 141, 263, 270, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» адвоката Андрущенка Михайла Валерійовича задовольнити частково.
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 25 листопада 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» адвоката Андрущенка Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» (код ЄДРПОУ 44127243, місцезнаходження: м. Київ, вул. Верхній Вал, 10)  витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у суді першої інстанції, у розмірі 5 000,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 

Головуючий: Судді: