Справа №705/1947/26
2/705/2413/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2026 року м. Умань 
Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Гудзенко В.Л.
за участю секретаря судового засідання Музичук Л.В.
розглянувши у підготовчому засіданні в м. Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Уманської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, 
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Уманської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба по лінії батька ОСОБА_2 (прізвище було змінено внаслідок реєстрації шлюбу). Після її смерті залишилося спадкове майно, яке прийняв у спадщину її батько ОСОБА_3 , який був єдиним спадкоємцем за заповітом. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.03.2014 йому було надано додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 терміном на 2 місяці, проте спадщину він не оформляв та свідоцтво про спадщину не отримував. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті батька, вона, як єдиний спадкоємець звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак постановою приватного нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, оскільки в свідоцтві про її народження її прізвище вказане « ОСОБА_4 », а в паспорті « ОСОБА_5 ». Разом з тим, її батько у свідоцтві про її народження вказаний, як « ОСОБА_4 » та у свідоцтві про смерть – « ОСОБА_4 ». Крім того існують розбіжності в написанні імені баби, оскільки у договорі про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої приватної власності вказано, що відведена земельна ділянка надається « ОСОБА_6 ». У витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя зазначено ім`я баби « ОСОБА_7 », а у витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження її батька вона вказана як « ОСОБА_8 ». У свідоцтві про смерть баба вказана як « ОСОБА_2 ». Також неможливо отримати свідоцтво про спадщину, оскільки згідно інформації про зареєстроване право власності № 22412о від 05.01.2026, право власності на 43/100 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 зареєстровано за « ОСОБА_6 ». Окрім того, відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно. Тому просить встановити юридичний факт, а саме те, що вона, ОСОБА_9 є донькою померлого ОСОБА_3 та рідною онукою ОСОБА_2 . Визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно: 43/100 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , належну на праві власності ОСОБА_6 на підставі Договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, з числом кімнат від одної до п`яти включно, посвідчений Уманською державною нотаріальною конторою 03.02.1960 за реєстровим № 667.
Позивач ОСОБА_1 та її представник, будучи повідомленими належним чином про день та час судового засідання, до суду не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, просить задовольнити позов. 
Представник відповідача Уманської міської ради в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява, в якій вказано, що міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача.
Суд, дослідивши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Стаття 13 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Пунктом п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам дано роз`яснення, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до п.7 вказаної постанови Пленуму, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові, зокрема, для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до пункту 4.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.
Чинне законодавство не містить вичерпного переліку засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватися факт родинних відносин, тому застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування.
У постанові Верховного Суду від 02.12.2020 справі № 638/15738/17 (провадження № 61-15921св19) зроблено висновок про те, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним.
Судом встановлено, що з позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно звернулася позивач ОСОБА_10 , що підтверджується копією паспорта України серії НОМЕР_1 , що виданий 23.02.2009.
У довідці про присвоєння ідентифікаційного номеру позивач також значиться, як ОСОБА_10 .
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася « ОСОБА_1 » (на рос.мові), батьками вказані: « ОСОБА_3 » (на рос.мові) та ОСОБА_11 .
У Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 СК України № 00056717814 від 12.02.2026, який надано Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився « ОСОБА_12 », про що 03.09.1954 складено актовий запис № 547, у відомостях про матір вказано: « ОСОБА_8 ».
У Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00056476302 від 12.02.2026, який надано Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, вказано, що 05.11.1974 було складено актовий запис № 650 про шлюб громадян ОСОБА_13 та ОСОБА_6 , дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_14 », про що 08.06.2011 внесено відповідні відомості до реєстру. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_15 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , що видане повторно 24.09.2025 Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , що видане повторно 01.08.2025 Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).
27.01.1960 було складено Договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, з числом кімнат від одної до п`яти включно, посвідчений Уманською державною нотаріальною конторою 03.02.1960 за реєстровим № 667. У Договорі вказано, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 надається для будівництва житлового будинку « ОСОБА_6 » (на рос.мові).
26.11.2025 на замовлення ОСОБА_1 було виготовлено Технічний паспорт КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» на житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_1 та отримано Витяг з реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва № 3947 від 26.11.2025 та нфрмацію щодо показників технічної характеристики об`єкту нерухомого майна № 22412 від 05.01.2026.
Відповідно до Інформації про зареєстроване право власності на житловий будинок садибного типу АДРЕСА_1 , за « ОСОБА_6 » (рус.мова), зареєстровано 43/100 частки вказаного будинку на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки, посвідчений Уманською державною нотаріальною конторою 03.02.1960 за реєстровим № 667.
13.06.1983 ОСОБА_2 було складено заповіт, яким на випадок її смерті належну їй частину житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 вона заповіла сину ОСОБА_3 
24.03.2014 рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області надано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Умань Черкаської області терміном на два місяці з дня вступу рішення в законну силу. Також у рішенні вказано, що 13.06.1983 ОСОБА_2 склала заповіт на належну їй частину будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1 , на ім`я його сина ОСОБА_3 .
На замовлення ОСОБА_1 , 19.09.2025 експертом Українського бюро лінгвістичних експертиз було зроблено експертний висновок, в якому вказано, що українські записи прізвища ОСОБА_5 (паспорт, запис ОСОБА_1 ) та ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть (повторно), запис ОСОБА_3 ), а також запис російською мовою ОСОБА_4 (зазначений паспорт, запис ОСОБА_1 ; свідоцтво про народження, запис ОСОБА_1 , батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_11 ) попри розбіжності в орфографічній фіксації документах, наданих для експертизи, і є ідентичними. Розбіжності між записами прізвища українською мовою виникли внаслідок фіксації його фонетичних варіантів при міжмовному перетворені, що є типовою девіацією в умовах українсько-російської двомовності. 
Також, на замовлення ОСОБА_1 , 11.03.2026 експертом Українського бюро лінгвістичних експертиз було зроблено експертний висновок, в якому вказано, що особові імена ОСОБА_16 (свідоцтво по смерть (повторно), запис ОСОБА_2 ) та Ксенія (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ( ОСОБА_17 ), запис відомості про матір ОСОБА_8 ), Аксенія (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із значенням про другого з подружжя, запис відомості про дружину ОСОБА_5 / ОСОБА_18 ), рос. ОСОБА_19 (інформація про зареєстроване право власності (житловий будинок садибного типу), запис російською мовою ОСОБА_6 ), попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними. Розбіжності виникли внаслідок змішування та фіксації в офіційних документах варіантів особового імені Оксана/Ксенія/Аксенія/ рос.Аксенья.
Після смерті батька ОСОБА_3 його дочка ОСОБА_1 через свого представника подала заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини. Однак постановою приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Животовської Н.Г. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.02.2026 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 43/100 частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю оригіналу документів, що підтверджують право власності на спадкове майно та неможливість встановити факт належності спадкового майна спадкодавцю. Згідно інформації про зареєстроване право власності № 22412о від 05 січня 2026 року, наданої КП «ЧООБТІ» право власності на 43/100 частки у праві власності на житловий будинок номер АДРЕСА_1 зареєстровано за « ОСОБА_6 ». ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , спадкоємцем якої був її син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 згідно з заповітом, посвідченим ОСОБА_20 , старшим державним нотаріусом Уманської державної нотаріальної контори 13 червня 1983 року, реєстровий номер 1151, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Спадкоємцем першої черги ОСОБА_3 є дочка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка прийняла спадщину. Із документів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 залишила заповіт на всю належну частку житлового будинку номер АДРЕСА_1 , посвідчений ОСОБА_20 , старшим державним нотаріусом Уманської державної нотаріальної контори 13 червня 1983 року, реєстровий номер 1151, на ім`я ОСОБА_3 . 
Встановлення даного факту має для позивача юридичне значення, оскільки надає можливість реалізувати спадкові права і встановити його іншим шляхом неможливо.
З огляду на те, що в матеріалах справи містяться документи, які підтверджують родинні стосунки між дочкою ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також між онукою ОСОБА_1 та бабою ОСОБА_2 , яка помела ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому наявні підстави для встановлення даного факту в судовому порядку, а тому в цій частині позовну заяву необхідно задовольнити.
Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.
Відповідно до частин першої, другої статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірним, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Виходячи зі змісту положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права.
У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (п. 3.3) зазначається, що найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.
Тобто звернення до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування передбачає факт прийняття спадкоємцем спадщини та неможливість її оформлення.
Судом встановлено, що батько позивача ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , однак належним чином не оформив свої спадкові права. Разом з цим, позивач є спадкоємицями першої черги після померлого ОСОБА_3 , прийняла спадщину після смерті свого батька, однак не має змоги оформити свої права на майно в порядку спадкування. 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Таким чином, вимоги позову є цілком обґрунтованими та таким, що підлягають до задоволення.
Керуючись ст.ст. 11, 12, 13, 76-78, 81, 83, 141, 258, 264-265 ЦПК України, суд 
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Уманської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно – задовольнити.
Встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідною дочкою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та рідною онукою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно: 43/100 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , належну на праві власності « ОСОБА_6 » на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, з числом кімнат від одної до п`яти включно, що посвідчений Уманською державною нотаріальною конторою 03.02.1960 за реєстровим № 667.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.

Суддя В.Л. Гудзенко