Справа № 474/425/26
Провадження № 2/474/447/26
РІШЕННЯ
Іменем України
23.07.26 с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Сокола Ф.Г.
за участю секретаря судового засідання Багрін Н.А.
позивачки ОСОБА_1 
представниці відповідача Дулдієр О.В.
представниці третьої особи Гордуз Т.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу “Центр надання соціальних послуг” Врадіївської селищної ради Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Врадіївська селищна рада Миколаївської області про скасування наказу про зміну істотних умов праці та поновлення на попередньому місці роботи, -

ухвалив:

28.05.2026 ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до Комунального закладу “Центр надання соціальних послуг” Врадіївської селищної ради Миколаївської області (далі - відповідач), в якому просить:
- скасувати наказ Комунального закладу “Центр надання соціальних послуг” Врадіївської селищної ради Миколаївської області № 10 від 23.02.2026 про зміну з 23.04.2026 істотних умов праці ОСОБА_1 , фахівця із соціальної роботи, а саме: з встановлення неповного робочого часу - 0,25 ставки штатної одиниці з оплатою праці пропорційно відпрацьованого часу; зміни місця виконання роботи з адреси: с. Іванівка на адресу с-ще Врадіївка, вул. героїв Врадіївщини, 118;
- поновити ОСОБА_1 на попередньому місці роботи на посаді фахівця з соціальної роботи Іванівського старостинського округу Врадіївської селищної ради Первомайського району Миколаївської області.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка вказує на те, що вона згідно наказу № 49 від 15.03.2002 була прийнята на посаду завідуючої сільським центром Управління соціального захисту населення Іванівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області та перебувала на вказаній посаді до 15.01.2019.
Згідно наказу № 63 від 15.01.2019 у зв`язку з реорганізацією зазначеної сільської ради в Іванівський старостинський округ Врадіївської селищної ради Первомайського району Миколаївської області позивачка була переведена на посаду фахівця із соціальної роботи Іванівського старостинського округу Управління соціального захисту населення Врадіївської селищної ради Первомайського району Миколаївської області зі збереженням повної ставки, згідно штатного розпису в межах спеціальності, обумовленою трудовим договором, без зміни істотних умов праці та оплати праці.
24.02.2026 директором Комунального закладу “Центр надання соціальних послуг” Врадіївської селищної ради Миколаївської області Дулдієр О.В. позивачку було ознайомлено з наказом № 10 від 23.02.2026 про зміну істотних умов праці за займаною посадою. Цим наказом передбачено, що у зв`язку зі зменшенням навантаження та впорядкуванням норм робочого часу, виникла необхідність з 23.04.2026 у зміні істотних умов праці ОСОБА_1 - фахівця із соціальної роботи, а саме: встановити неповний робочий час - 0,25 ставки штатної одиниці з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу; змінити місце виконання роботи з адреси: с. Іванівка на адресу: селище Врадіївка, вул. Героїв Врадіївщини, 118.
Вказаний наказ позивачка вважає незаконним, оскільки переміщення може здійснюватися тільки за умов, якщо не змінюється жодна з істотних умов трудового договору працівника. Працюючи за трудовим договором, позивачка перебувала на посаді фахівця із соціальної роботи та працювала на території Іванівського старостинського округу Врадіївської селищної ради Первомайського району Миколаївської області з оплатою праці згідно посадового окладу займаної посади.
Працюючи на вказаній посаді, позивачка здійснювала обслуговування населення на території Іванівського старостинського округу у відповідності до своїх функціональних обов`язків, що стосується виконання завдання КМ України з реалізації державних соціальних програм (призначення допомог, пільг, ведення обліку осіб, які потребують підтримки, оформлення адресної допомоги вразливим верствам населення). Працюючи на вказаній посаді, позивачка виконувала свої обов`язки відповідно до своєї посадової інструкції та здійснювала прийом громадян в одному з приміщень, кабінеті адміністративної будівлі Іванівського старостинського округу в с. Іванівка Первомайського району Миколаївської області. Прийом громадян здійснювала згідно з графіком прийому громадян: з 08:30 год. до 15:30 год., щоденно, крім суботи та неділі.
Відповідно до оспорюваного наказу позивачу без їїї згоди “перемістили” в межах однієї установи, в інший структурним підрозділ, поза межами території Іванівського старостинського округу, з встановленням неповного робочого часу та оплатою праці 0,25 ставки від ставки штатної одиниці, що за наслідками має зовсім інший режим роботи та оплати праці ніж це передбачено умовами трудового договору.
При цьому, позивачка вказує на те, що змін в організації праці Комунального закладу “Центр надання соціальних послуг” Врадіївської селищної ради Миколаївської області, що стосується обсягу виконання роботи за посадою позивачки при наявності тієї ж кількості населення на території іванівського старостинського округу не відбулося, посаду на якій перебувала позивачка в Іванівському старостинському окрузі не скоротили.
Нове місце роботи позивачки передбачає істотні зміни умов праці, це зокрема неповний робочий час, оплата праці лише 0,25 ставки від ставки штатної одиниці, роботу за зміненим графіком, інше коло посадових обов`язків та інше робоче навантаження, а також робота в іншій місцевості за 27 км, від постійного місця проживання.
Тому зміни, які відбулися у зв`язку із прийняттям оспорюваного наказу при відсутності змін в організації самої роботи та праці Комунального закладу “Центр надання соціальних послуг” Врадіївської селищної ради Миколаївської області не можуть вважатися переміщенням на іншу роботу, що не потребує згоди працівника, оскільки змінилися істотні умови праці та оплати, відтак фактично це є переведення на іншу роботу при відсутності згоди позивачки на таке переведення, що суперечить умовам її трудового договору.
Отже, на думку позивачки, відповідачем при видачі наказу № 10 від 23.02.2026 були істотно змінені умови її праці на посаді фахівця із соціальної роботи Іванівського старостинського округу Управління соціального захисту населення Врадіївської селищної ради Первомайського району Миколаївської області, що суперечить умовам трудового договору укладеного між нею та відповідачем.
Також позивачка вказує на те, що станом на даний час Комунальний заклад “Центр надання соціальних послуг” Врадіївської селищної ради Первомайського району Миколаївської області не ліквідований, посада фахівця з соціальної роботи Іванівського старостинського округу Врадіївської селищної ради Первомайського району Миколаївської області, не скорочена.
Відповідно при даних обставинах позивачка вважає, що відповідачем при видачі наказу № 10 від 23.05.2026 не були дотримані вимоги чинного законодавства відповідно зазначений наказ підлягає скасуванню з одночасним поновленням її на посаді за попереднім місцем моєї роботи.
Ухвалою суду від 02.06.2026 позовну заяву залишено без у зв`язку з невиконанням позивачкою вимог ст.ст. 175 та 177 ЦПК України.
03.06.2026 позивачка подала до суду заяву по усунення недоліків позовної заяви вказаних в ухвалі суду від 02.06.2026.
Ухвалою суду від 04.06.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті на 16.07.2026.
23.06.2026 до суду від відповідача надійшов відзив, в якому останній вказує на безпідставність та необґрунтованість позову з огляду на наступне.
Позивачка неодноразово у своїй позовній заяві зазначає про те, що відповідно до оспорюваного наказу її без її ж згоди перевели в межах однієї установи в інший структурний підрозділ, поза межами території Іванівського старостинського округу, з встановленням неповного робочого часу та оплатою праці 0,25 ставки від ставки штатної одиниці, що за наслідками має зовсім інший режим роботи та оплату праці, ніж це передбачено умовами трудового договору.
Проте, не погоджуючись з доводами позивачки, варто вказати, що ОСОБА_1 працює на посаді фахівця із соціальної роботи з 20.01.2021 на підставі наказу № 10 директора центру надання соціальних послуг Врадіївської селищної ради Первомайського району Миколаївської області С.О. Михальчука, що був виданий згідно заяви позивачки. ОСОБА_1 призначено в центр надання соціальних послуг Врадіївської селищної ради в порядку переведення з територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) з випробувальним терміном 2 місяця на посаду фахівця із соціальної роботи.
19.10.2021 Гагіну А.М. - фахівця із соціальної роботи відділення соціальної роботи, на підставі наказу № 86 директора Центру надання соціальних послуг Врадіївської селищної ради В.М. Цибульського переведено на посаду фахівця із соціальної роботи відділення соціальної роботи з сім`ями, дітьми та молоддю Центру надання соціальних послуг Врадіївської селищної ради.
15.05.2025 на підставі наказу № 20 директора КЗ “Центр надання соціальних послуг” Врадіївської селищної ради О. Дулдієр, істотні умови праці та оплату праці ОСОБА_1 було змінено у зв`язку із зменшенням навантаження та впорядкування норм робочого часу, та встановлено новий режим роботи: з 08.00-12.00 год., а також переведено на 0,5 ставки, про що її було повідомлено цього ж дня під підпис.
20.02.2026 рішенням виконавчого комітету Врадіївської селищної ради Первомайського району Миколаївської області № 33 “Про забезпечення виконання Постанови КМУ від 26.12.2025 № 1750 “Деякі питання оплати праці працівників надавачів соціальних та реабілітаційних послуг” вирішено керівнику КЗ “Центр надання соціальних послуг” Врадіївської селищної ради Ользі Дулдієр на підставі показників звіту №12-соц (річна) “Звіт про організацію надання соціальних послуг” переглянути завантаженість працівників Центру, що надають соціальні послуги та при необхідності ввести зміни до штатного розпису з приведенням його до чинного законодавства.
Враховуючи вищевикладене, оцінивши показники зробленої роботи фахівців з соціальної роботи КЗ “Центр надання соціальних послуг” Врадіївської селищної ради в сукупності, директором Центру було прийнято рішення про зміну істотних умов праці деяких фахівців, в тому числі фахівцю із соціальної роботи - ОСОБА_1 .
Враховуючи вищевикладене, 23.02.2026 директором КЗ “Центр надання соціальних послуг” Врадіївської селищної ради Дулдієр О.В. було прийнято наказ №10 “Про зміну істотних умов праці”, у зв`язку зі зменшенням навантаження та впорядкування норм робочого часу вирішено з 23.04.2026 змінити істотні умови праці ОСОБА_1 - фахівцю із соціальної роботи, а саме встановити неповний робочий час - 0,25 ставки штатної одиниці з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу та змінити місце виконання роботи з адреси: с. Іванівка на адресу: селище Врадіївка, вул. Героїв Врадіївщини, 118.
Оскільки ОСОБА_1 проживає на території с. Захарівка, що відноситься до Іванівського старостинського округу, було прийнято рішення про повідомлення її щодо прийнятого директором рішення у вигляді наказу № 10 від 23.02.2026 саме в приміщенні Іванівського старостинського округу.
Відповідач вказує, що істотні умови праці змінювалися не лише позивачу, а і ще одному працівникові Центру. Роботодавець ознайомив працівників з графіком роботи, умовами та розміром оплати праці. Водночас позивач відмовилася від підпису в повідомленні про зміну істотних умов праці від 23.02.2026, про що було складено акт № 1 від м23.02.2026 та акт № 2 від 25.02.2026.
Проте не дивлячись, що ОСОБА_1 відмовилася від підпису, вона продовжувала та продовжує працювати за новим графіком роботи з оплатою пропорційно відпрацьованому часу та не надала письмової відмови від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці. Тому вважаємо, що відмова від підпису про ознайомлення з наказами не свідчить про відмову позивача від погодження на зміну істотних умов праці.
Відповідач вважає, що порушень вимог законодавства, зазначеного позивачкою у своїй позовній заяві під час прийняття наказу № 10 від 23.02.2026 е відбулося, оскільки згідно посадової інструкції фахівця з соціальної роботи відділення соціальної роботи Комунального закладу “Центр надання соціальних послуг” Врадіївської селищної ради зазначено, що одним із завдань фахівця є участь у реалізації державної соціальної політики в сільській громаді шляхом здійснення соціальної роботи з вразливими категоріями та сім`ями з дітьми й надання їм соціальних послуг. Однак про те, що ОСОБА_1 є фахівцем Іванівського старостинського округу ані в посадовій інструкції, ані в наказі про призначення на посаду фахівця із соціальної роби, не зазначено, оскільки всі фахівці, які працюють у КЗ “Центр надання соціальних послуг” є фахівцями з соціальної роботи, діяльність яких розповсюджується на всю територію Врадіївської селищної ради, а не на якийсь окремий округ селища. Лише з точку зору отримання найсприятливіших умов праці для ОСОБА_1 , без витрачання коштів на проїзд, оскільки відповідачка проживає в межах даного старостинського округу, за усною домовленістю між директором та фахівцем було прийнято рішення про виконання ОСОБА_1 посадових обов`язків на території Іванівського старостинського округу.
Посилання позивачки на її переведення є безпідставними, оскільки жодного переведення на іншу посаду чи до іншого структурного підрозділу не відбувалося. Трудова функція ОСОБА_1 , найменування посади, підпорядкованість, коло посадових обов`язків та структурна належність до відділення соціальної роботи КЗ “Центр надання соціальних послуг” Врадіївської селищної ради залишилися незмінними.
Також відповідач зазначив щодо у позовній заяві позивач стверджує, що з наказом КЗ “Центр надання соціальних послуг” №10 від 23.02.2026 остання ознайомлена 24.02.2026.
Однак вказане ОСОБА_1 не відповідає дійсності. Так, 23.02.2026 директором КЗ “Центр надання соціальних послуг” О.Дулдієр прийнято наказ №10 “Про зміну істотних умов праці”. Цього ж дня ОСОБА_1 було повідомлено про прийняте рішення. Однак, оскільки позивачка відмовилася від підпису, 23.02.2026 працівниками закладу було складено акт №1 про вручення повідомлення, в якому зазначено про відмову у отримані ОСОБА_1 останнього.
25.02.2026 фахівцю із соціальної роботи ОСОБА_1 було повторно вручено для ознайомлення повідомлення про зміну істотних умов праці, вручення якого здійснювалося 23.02.2026, де ОСОБА_1 знову відмовилася від підпису, про що складено працівниками закладу акт №2 від 25.02.2026.
Частиною 1 статті 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
А оскільки позовна заява позивачкою датована 25.05.2026, а згідно ухвали Врадіївського районного суду Миколаївської області від 04.06.2026, позивачка до суду звернулася з позовною заявою 28.05.2026, хоча про прийнятий директором комунального закладу 23.02.2026 наказом №10 була ознайомлена 23.02.2026, про що свідчить акт №1 від 23.02.2026, відповідач вважає, що позивачкою пропущено строк звернення до суду, в зв`язку з чим, просить суд залишити позовну заяву без розгляду.
13.07.2026 позивачка подала до суду відповідь на відзив, доводи якого за змістом та суттю є аналогічними доводам позовної заяви.
Крім цього до відповіді на відзив позивачка долучила заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в якій вказує, що фактично звернулася до суду 25.05.2026, однак реєстрація в канцелярії суду була здійснена лише 28.05.2026.
В судовому засіданні 16.07.2026 позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.
Представниця відповідача ОСОБА_2 та представниця третьої особи Гордуз Т.М. заперечили проти позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. При цьому ОСОБА_3 заявила, що фахівці Комунального закладу “Центр надання соціальних послуг” Врадіївської селищної ради настільки завантаженні, що їм доводиться за рахунок грантів наймати фахівців зі сторони.
Судове засідання 16.07.2026 відкладено на 23.07.2026 з метою надання сторонам можливості врегулювати спір в позасудовому порядку.
В судовому засіданні 23.07.2026 позивачка просила задовольнити позовні вимоги з огляду на недосягнення домовленості зі відповідачем.
Представниця відповідача ОСОБА_2 та представниця третьої особи ОСОБА_3 визнали допущення порушення законодавства в частині зміни істотних умов праці щодо встановлення позивачці неповного робочого часу та оплати праці, а в задоволені інших позовних вимог просили відмовити.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, судом встановлено наступне.
З трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я позивачки, вбачається наступне:
- запис № 3 від 15.03.2002 - призначена на посаду завідуючої Іванівським сільського центром управління праці та соціального захисту населення Врадіївської райдержадміністрації, підстава - наказ № 29-к від 15.03.2002;
- запис № 4 від 15.06.2010 - звільнена з займаної посади ст. 40 п. 1 (реорганізація підприємства), підстава - наказ № 30 від 15.06.2010;
- запис № 5 від 16.06.2010 - призначена на посаду соціального працівника Іванівського сільського центру, підстава - наказ № 3 від 16.06.2010;
- запис № 6 від 04.07.2012 - звільнена з займаної посади згідно ст. 36 п. 1 (згода сторін) КЗпП, підстава - наказ № 43 від 04.07.2012;
- Врадіївський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді;
- запис № 7 від 05.07.2012 - призначена на посаду фахівця із соціальної роботи, підстава - наказ № 20-к від 05.07.2012;
- запис № 8 від 09.07.2014 - звільнена з займаної посади згідно ст. 6 п. 1 (згода сторін) КЗпП, підстава - наказ № 30-к від 07.07.2014;
- запис № 9 від 10.07.2014 - прийнята на посаду фахівця із соціальної роботи Іванівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, підстава - розпорядження № 42-р від 10.07.2014;
- Врадіївська селищна рада, Іванівську сільську раду реорганізовано шляхом приєднання до Врадіївської селищної ради;
- запис № 10 від 19.01.2021 - звільнена з посади відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з переведенням на посаду фахівця з соціальної роботи центру надання соціальних послуг, підстава - розпорядження № 17ро/с від 19.01.2021;
- Центр надання соціальних послуг Врадіївської с/ради;
- запис № 11 від 20.01.2021 - призначена на посаду фахівця із соціальної роботи Центру надання соціальних послуг Врадіївської с/ради, підстава - наказ № 10 від 20.01.2021;
- запис № 12 від 19.10.2021 - переведена на посаду фахівця із соціальної роботи відділення соц. Роботи з сім`ями, дітьми та молоддю Центру надання соц. Послуг згідно ст. 32 КЗпП, підстава - наказ № 86 від 19.10.2021;
- запис № 13 від 12.01.2024 - посада фахівця із соціальної роботи відділення соціальної роботи з сім`ями, дітьми та молоддю Центру надання соціальних послуг Врадіївської селищної ради перейменована на посаду фахівець із соціальної роботи Комунального закладу “Центр надання соціальних послуг” Врадіївської селищної ради, підстава - рішення Врадіївської селищної ради № 13 від 14.12.2023, наказ № 23 від 12.01.2024.
Відповідно до наказу відповідача № 20 від 15.05.2025, позивачці змінено істотні умови праці та оплати праці, а саме: встановлено новий режим роботи з 8.00 - 12.00 годин та переведено на 0,5 ставки, про що позивачка повідомлена письмові під розпис (повідомлення від 15.05.2025).
20.02.2026 Врадіївською селищною радою прийнято рішення № 33 “Про забезпечення виконання Постанови КМУ від 26.12.2025 № 1750 “Деякі питання оплати праці працівників надавачів соціальних послуг та реабілітаційних послуг”, п. 1 якого доручено керівнику КЗ “Центр надання соціальних послуг” О. Дулдієр на підставі показників звіту 12-соц (річна) “Звіт про організацію надання соціальних послуг” переглянути навантаженість працівників Центру, що надають соціальні послуги та при необхідності ввести зміни до штатного розпису з приведенням його до чинного законодавства.
23.02.2026 відповідачем видано наказ № 10 “Про зміну істотних умов праці”, в якому вказано про те, що відповідно до ст. 32 КЗпП України, рішення Виконавчого комітету № 33 від 20.02.2026, у зв`язку зі зменшенням навантаження та впорядкування робочого часу виникла необхідність змінити режим роботи та місце роботи фахівців зі соціальної роботи.
Вказаним наказом з 23.04.2026 змінено істотні умови праці ОСОБА_1 фахівцю із соціальної роботи, а саме:
- встановлено неповний робочий час - 0,25 ставки штатної одиниці з оплатою праці пропорційно відпрацьованого часу;
- змінено місце роботи з адреси: с. Іванівка на адресу: с-ще Врадіївка, вул. Героїв Врадіївщини, 118.
Згідно акту № 1 від 23.02.2026 позивачці 23.02.2026 вручено повідомлення про змін істотних умов праці.
Відповідно до положення про Комунальний заклад “Центр надання соціальних послуг” Врадіївської селищної ради, затверджений рішенням Врадіївської селищної ради № 13 від 14.12.2023, юридична адреса центру: 56301, Україна, Миколаївська область, Первомайський район, с-ще Врадіївка, вул. Героїв Врадіївщини, 118.
Згідно посадової інструкції фахівця із соціальної роботи Комунального закладу “Центр надання соціальних послуг” Врадіївської селищної ради, затвердженої директором центру О. Дулдієр 27.08.2024, з якою позивачка ознайомлювалася під підпис, не визначається конкретний напрямок роботи позивачки чи іншого фахівця із соціальної роботи, як місце виконаннями ними своїх обов`язків.
Водночас під час судового розгляду сторони підтвердили про існування усної домовленості про виконання позивачкою своїх обов`язків на території Іванівського старостинського округу.
Суд не бере до уваги докази щодо притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності у 2021 та 2024 роках, оскільки вони не стосуються предмету спору.
Встанови в казані обставини, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Згідно зі ст. 141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.
У п. 2 “Прикінцеві положення” КЗпП України визначено, що під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України “Про правовий режим воєнного стану”, діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України “Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану”.
Указом Президента України від 04 лютого 2022 року № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України “Про правовий режим воєнного стану” введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Надалі, воєнний стан неодноразово продовжувався.
24 березня 2022 року набрав чинності Закон України від 15 березня 2022 року № 2136-IX “Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану”, який визначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України “Про правовий режим воєнного стану” (далі - Закон № 2136-IX).
Згідно з ч. 3 ст. 1 Закону № 2136-IX у період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих Законом № 2136.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.
У період дії воєнного стану норми ч. 3 ст. 32 КЗпП України та інших законів України щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не застосовуються.
Водночас Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин” частина друга статті 3 Закону № 2136-IX була змінена: У період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених ч. 3 ст. 32 та ст. 103 КЗпП України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов.
У постанові Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі № 754/5228/22, провадження № 61-12418св23, зазначено, що “... аналіз частини третьої статті 32 КЗпП України свідчить, що істотними умовами праці є, зокрема: система та розміри оплати праці; пільги та компенсації, передбачені колективним договором, локальними актами або чинним законодавством; режим роботи (дистанційна, надомна робота, гнучкий режим тощо); встановлення або скасування неповного робочого часу (неповного робочого дня чи неповного робочого тижня); зміна робочого часу та часу відпочинку, графіків змінності; суміщення професій; зміну розрядів і найменування посад; зміну посадових обов`язків; зміна строку трудового договору. Цей перелік не є вичерпним. Істотними можуть вважатися й інші умови праці, як свідчить судова практика, це зокрема зменшення педагогічного навантаження, введення контрактної форми трудового договору, зміна посадових обов`язків працівника при продовженні роботи на тій самій посаді тощо. Зазначені зміни можуть застосовуватися до окремого працівника, відділу або до всього підприємствам ...”.
Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу (ч. 4 ст. 32 КЗпП України).
У п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України передбачено, що підставами припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 582/1001/15-ц (провадження № 14-286цс18), зазначено, що: “... зміна істотних умов праці, передбачена частиною третьою статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку зі зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці. Таким чином, зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці ...”.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 серпня 2020 року у справі № 161/1147/16-ц (провадження № 61-37720св18) зазначено, що: “... зміна істотних умов праці за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку зі зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці (постанова Верховного Суду України від 23 березня 2016 року у справі № 6-2748цс15).
У статті 32 КЗпП України наведено перелік умов праці, які можна вважати істотними, до яких належать, зокрема: система та розмір оплати праці, пільги, режим роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміна розрядів і найменування посад. Наведений перелік не є вичерпним, оскільки істотними можуть вважатися й інші умови праці ...”.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 317/181/19 (провадження № 61-21021св21) вказано, що:
“… зміна істотних умов праці відбувається за тією самою посадою, у тій самій установі, де працівник працював до такої зміни. Пропозиція обійняти інші посади не є зміною істотних умов праці. Факт скорочення посади сам по собі виключає звільнення за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України, оскільки відсутні передбачені частиною третьою статті 32 КЗпП України обставини. Про визначену частиною третьою статті 32 КЗпП України зміну істотних умов праці та, відповідно, припинення трудового договору за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України можливо стверджувати тоді, коли посада працівника не скорочується, а лише змінюються істотні умови праці за цією посадою.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 215/2330/19 (провадження № 61-1145св20) та від 11 травня 2021 року у справі № 317/182/19-ц (провадження № 61-231св21) ...”.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року в справі № 466/1680/21 (провадження № 61-6560св22) зазначено, що “... припинення трудового договору за пунктом 6 статті 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо).
Отже, під змінами в організації виробництва і праці необхідно розуміти об`єктивно необхідні дії власника або уповноваженого ним органу, обумовлені, за загальним правилом, впровадженням нової техніки, нових технологій, вдосконаленням структури підприємства, установи, організації, режиму робочого часу, управлінської діяльності, що спрямовані на підвищення продуктивності праці, поліпшення економічних та соціальних показників, запобігання банкрутству і масовому вивільненню працівників та збереження кадрового потенціалу в період тимчасових зупинок у роботі та приватизації, створення безпечних умов праці, поліпшення її санітарно-гігієнічних умов тощо.
У разі, коли на підприємстві не відбулося змін в організації виробництва і праці, власник чи уповноважений ним орган не має права в односторонньому порядку змінити істотні умови праці працівників. Якщо ж це сталося, а працівники не погоджуються з такими змінами, власник зобов`язаний поновити працюючим попередні умови праці ...”.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 грудня 2021 року в справі № 761/24929/20 (провадження № 61-12418св21) зазначено, що: “... посадові обов`язки працівника є фактично також істотними умовами його праці (трудового договору). Тому у випадку виробничої необхідності змінити їх це має розглядатися як зміна істотних умов праці, для здійснення якої слід дотримуватися відповідних процедур згідно із законодавством. Якщо працівник не погодиться на таку зміну у встановленому порядку (тобто відмовиться від продовження роботи за колишньою посадою, але з новими посадовими обов`язками), то роботодавець має право звільнити його за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України.
Припинення трудового договору за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці, які не супроводжуються скороченням чисельності чи штату працівників.
При зміні істотних умов праці посада, яку обіймає працівник, залишається у штатному розписі, але змінюються умови трудового договору - система та розмір оплати праці, режим роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміна розрядів і найменування посад без зміни трудової функції тощо, тобто зміни, які ведуть до звуження чи розширення трудової функції працівника за укладеним з ним трудовим договором, дія якого продовжується.
Зміна істотних умов праці не передбачає ліквідації трудової функції працівника та виведення посади зі штату. Водночас зміна в організації виробництва і праці, наслідком якої є скорочення штату або чисельності працівників, означає, що посада, яку раніше обіймав працівник, виводиться із штатного розпису.
Отже, зміна істотних умов праці, передбачена частиною третьою статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку із зміною в організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але з новими умовами праці. Під час звільнення працівника на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України за ініціативою роботодавця у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення штату працівників, необхідно дотримуватися гарантій, передбачених статтею 49-2 цього Кодексу”.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частинами 1, 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Водночас, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження об`єктивної необхідності у зміні істотних умов праці позивачки. При цьому під час судового розгляду представниця третьої особи ОСОБА_3 заявила перед судом, що фахівці Комунального закладу “Центр надання соціальних послуг” Врадіївської селищної ради настільки завантаженні, що їм доводиться за рахунок грантів наймати фахівців зі сторони.
Щодо строку звернення позивачки до суду з позовною заявою суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.
Як вбачається з матеріалів справи 23.02.2026 позивачка дізналася про наказ № 10 від 23.02.2026, а відтак тримісячний строк закінчується 23.05.2026. Водночас оскільки вказана дата припадає на вихідний день (субота), то останнім днем звернення до суду є наступний робочий день(понеділок), який припадає на 25.05.2026.
Згідно відтиску штемпелю канцелярії суду слідує, що позовна заява зареєстрована в канцелярії суду 28.05.2026 за № 2402, однак згідно довідки канцелярії суду від 04.06.2026 за № 04-30/334/26 вбачається, що позовна заява надійшла до канцелярії суду 25.05.2026.
Таким чином позивачка не пропустила строк звернення до суду із позовом, а відтак заява позивачки про поновлення пропущеного строку та твердження відповідача щодо пропуску строку є безпідставними, необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Таким чином, з сукупності вищевикладеного слідує, що вимога позивачки про скасування наказу № 10 від 23.02.2026 про зміну істотних умов праці є законною та обґрунтованою, а відтак підлягає задоволенню.
Водночас вимога позивачки про поновлення її на попередньому місці роботи на посаді фахівця з соціальної роботи Іванівського старостинського округу Врадіївської селищної ради Первомайського району Миколаївської області є безпідставною та необґрунтованою, оскільки з матеріалів справи щодо трудової діяльності позивачки вбачається, що вона ніколи не працювала на вказаній посаді.
Слід також зазначити, що у разі скасування наказу про зміну істотних умов праці роботодавець зобов`язаний поновити попередні умови та оплати праці та здійснити доплату різниці заробітної плати за весь період дії скасованого наказу.
На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 321 грн. 20 коп., понесені позивачкою при подачі позову підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 660 грн. 60 коп. (50%).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 258-268, 273 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Комунального закладу “Центр надання соціальних послуг” Врадіївської селищної ради Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Врадіївська селищна рада Миколаївської області про скасування наказу про зміну істотних умов праці та поновлення на попередньому місці роботи - задовольнити частково.
Скасувати наказ Комунального закладу “Центр надання соціальних послуг” Врадіївської селищної ради Миколаївської області № 10 від 23.02.2026 про зміну істотних умов праці ОСОБА_1 .
В задоволенні позову в частині поновлення ОСОБА_1 на попередньому місці роботи на посаді фахівця з соціальної роботи Іванівсько старостинського округу Врадіївської селищної ради Первомайського району Миколаївської області - відмовити.
Стягнути з Комунального закладу “Центр надання соціальних послуг” Врадіївської селищної ради Миколаївської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 660 (шістсот шістдесят) грн. 60 коп.
Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 660 (шістсот шістдесят) грн. 60 коп. покладаються на позивачку ОСОБА_1 .
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивачка: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання проживання: АДРЕСА_1 ).
Відповідач: Комунальний заклад “Центр надання соціальних послуг” Врадіївської селищної ради (код ЄДРПОУ 43929244, юридична адреса: 56301, Миколаївська область, Первомайський район, с-ще Врадіївка, вул. Героїв Врадіївщини, 118).
Третя особа: Врадіївська селищна рада Миколаївської області (код ЄДРПОУ 04376699, юридична адреса: 56301, Миколаївська область, Первомайський район, с-ще Врадіївка, вул. Незалежності, 91).

Повний текст рішення складений та підписаний “24” липня 2026 року.

Суддя Ф.Г. Сокол