КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Унікальний номер справи №381/2590/26 Головуючий у суді першої інстанції - Ковалевська Л.М.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/11921/2026 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2026 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач Нежура В.А.,
судді Верланов С.М., Невідома Т.О., 
секретар Цуран С.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Малого приватного підприємства «Вікторія» на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2026 року про відмову у відкриті провадження в справі за позовом Малого приватного підприємства «Вікторія» до ОСОБА_1 , треті особи: Мале приватне підприємство «Перспектива», приватний нотаріус Фастівського районного нотаріального округу Київської області Чернишова Олена Анатоліївна, про переведення прав та обов`язків покупця,
В С Т А Н О В И В:

У квітні 2026 року позивач Мале приватне підприємство «Вікторія» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Мале приватне підприємство «Перспектива», приватний нотаріус Фастівського районного нотаріального округу Київської області Чернишова О.А., про переведення прав та обов`язків покупця.
Позивач просить перевести на Мале приватне підприємство «Вікторія» права та обов`язки покупця за договором купівлі-продажу від 06.05.2025, посвідченого приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області Чернишовою О.А., зареєстрованого за № 1108, та договором про внесення змін від 14.05.2025, посвідченого приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області Чернишовою О.А., зареєстрованого за № 1219, відповідно до якого МП «Перспектива» продало ОСОБА_1 1/10 частки у праві власності на об`єкт нерухомого майна: громадської будівлі (магазин, кафе, бар), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з приміщень в складі групи приміщень №7 згідно поверхового плану, а саме: приміщення №1 площею 36,5 кв.м., приміщення №2 площею 1,3 кв.м., приміщення №3 площею 9,6 кв.м., загальною площею 47,4 кв.м.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2026 року відмовлено у відкритті провадження у справі.
Ухвалу суду мотивовано тим, що заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.
Не погодившись з ухвалою суду, позивач Мале приватне підприємство «Вікторія» подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2026 року, посилаючись на порушення норм процесуального права та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
В апеляційній скарзі зазначає, що спір виник між юридичною особою та фізичною особою, яка не є субєктом підприємницької діяльності, щодо переведення прав та обовязків покупця за договором купівлі-продажу нерухомого майна.
Спір не має ознак корпоративного, тому має розглядатися за правилами цивільного судочинства.
Відзиви на апеляційну скаргу від інших учасників до суду не надходили.
У судовому засіданні в апеляційному суді взяв участь представник Малого приватного підприємства «Вікторія» - адвокат Кучер В.М., який підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її з викладених підстав.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. 
Колегія суддів не погоджується із цим висновком суду першої інстанції з таких підстав.
Як видно із матеріалів справи, позивач Мале приватне підприємство «Вікторія» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Мале приватне підприємство «Перспектива», приватний нотаріус Фастівського районного нотаріального округу Київської області Чернишова О.А., про переведення прав та обов`язків покупця.
Позивач просить перевести на Мале приватне підприємство «Вікторія» права та обов`язки покупця за договором купівлі-продажу від 06.05.2025, посвідченого приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області Чернишовою О.А., зареєстрованого за № 1108, та договором про внесення змін від 14.05.2025, посвідченого приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області Чернишовою О.А., зареєстрованого за № 1219, відповідно до якого МП «Перспектива» продало ОСОБА_1 1/10 частки у праві власності на об`єкт нерухомого майна: громадської будівлі (магазин, кафе, бар), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з приміщень в складі групи приміщень №7 згідно поверхового плану, а саме: приміщення №1 площею 36,5 кв.м., приміщення №2 площею 1,3 кв.м., приміщення №3 площею 9,6 кв.м., загальною площею 47,4 кв.м.
Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття суд, встановлений законом включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності; крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ (зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2021 р. у справі № 916/2813/18, від 16.02.2021 р. у справі № 910/2861/18).
При цьому критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є: по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства; по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, зазвичай, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).
Відповідно до статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
Як видно зі змісту позовної заяви, спірний договір купівлі-продажу частини об`єкта нерухомого майна укладено між МПП «Перспектива» та ОСОБА_1 як фізичною особою, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності. Відповідачкою у справі МПП «Вікторія» визначило саме ОСОБА_1 .
Аналізуючи положення ч.1 ст.20 ГПК України, слід зазначити, що суб`єктний склад даного спору, а саме відсутність у покупця за оспорюваним договором статусу підприємця, виключає можливість розгляду даного спору в порядку господарського судочинства.
Апеляційний суд зауважує, що відносини за договором купівлі-продажу нерухомого майна господарського товариства, укладеним між цим господарським товариством та фізичною особою та за договором дарування цього майна, укладеним між двома фізичними особами, а також спір між фізичними особами про усунення перешкод у користуванні власністю, не належать до корпоративних спорів і є цивільними, відповідно до статті 19 ЦПК України, і, як цивільний спір, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.
Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року по справі № 456/2-6/11.
Суд першої інстанції вказаного не урахував та дійшов помилкового висновку про неможливість розгляду даної справи у порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи, що висновок суду першої інстанції про неможливість розгляду позову в порядку цивільного судочинства є помилковим, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Малого приватного підприємства «Вікторія» задовольнити.
Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2026 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Повний текст складено 03 липня 2026 року. 

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.М. Верланов

Т.О. Невідома