ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 р. | Справа № 520/26835/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2025, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., м. Харків, повний текст складено 10.12.25 у справі № 520/26835/23
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до  Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України   
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі також – позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (далі також – відповідач, ГУ ДПС у Харківські області, контролюючий орган), в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 12.09.2023 за № 00282782410 та від 12.09.2023 за № 00282762410.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року адміністративний позов залишено без задоволення.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач, зокрема, зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано вийшов за межі позову та безпідставно дослідив господарські взаємовідносини позивача за червень-липень 2023 року; у порушення приписів чинного законодавства дійшов висновку про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з огляду на те, що реєстрація транспортного засобу здійснена на позивача як фізичну особу, а не як на фізичну особу-підприємця.
За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Уважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України), за відсутності клопотань від учасників справи про розгляд справи за їх участі, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 10.01.2008, у спірний період перебував на спрощеній системі оподаткування (ІІІ група) та зареєстрований платником ПДВ.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22.09.2023 основним видом економічної діяльності ФОП ОСОБА_1 за КВЕД є: 73.11 Рекламні агентства.
28.03.2023 між ТОВ “Мобілайн Плаза” (як Постачальником) та ОСОБА_1 (як Покупецем) укладено договір купівлі–продажу № 92А/23, за умовами якого Постачальник зобов`язується поставити (передати) Покупцю в строк та на умовах, зазначених в цьому Договорі, а Покупець зобов`язується оплатити і прийняти у власність поставлений (переданий) Постачальником 1 (один) новий автомобіль 2023 року випуску, марки Cupra моделі Formentor VZ 2,0 TSI 310 HP DSG 2,0 TSI 7-ступ. DSG, кузов НОМЕР_1 . Ціна автомобіля складає 1 911 521 грн, в тому числі ПДВ – 318586,83 грн (п. 3.1 договору).
На виконання умов договору 04.05.2023 ФОП ОСОБА_1 перераховано кошти у сумі 1 911 521 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 442.
ТОВ “Мобілайн Плаза” складено податкову накладну №22 від 04.05.2023, яка зареєстрована в ЄРПН.
Згідно з видатковою накладною № РА000000054 від 05.04.2023 позивач отримав від постачальника автомобіль 2023 року випуску, марки Cupra моделі Formentor VZ 2,0 TSI 310 HP DSG 2,0 TSI 7-ступ. DSG, кузов НОМЕР_1 .
09.05.2023 проведено державну реєстрацію автомобіля за ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
Позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2023 року, в якій позивач задекларував від`ємне значення ПДВ у розмірі 119720 грн, сформоване, зокрема, за рахунок податкового кредиту, отриманого внаслідок придбання транспортного засобу CUPRA Formentor VZ 2.0 TSI 310 HP DSG.
У період з 01.08.2023 по 07.08.2023 на підставі Наказу ГУ ДПС у Харківській області № 2846-п від 06.07.2023 проведена документальна позапланова виїзна перевірка, за результатами якої складено акт № 24473/20-40-24-10-07/3214104877 від 14.08.2023. 
За наслідками перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення:
№ 00282762410 (форма В4) – про зменшення суми від`ємного значення ПДВ на 119 720 грн;
№ 00282782410 (форма Р) – про нарахування грошового зобов`язання з ПДВ у сумі 198 867 грн та штрафних санкцій у сумі 49 717 грн.
Відповідач в обґрунтування прийняття вказаних податкових повідомлень-рішень посилається на те, що транспортний засіб зареєстровано на фізичну особу, а не на ФОП; відсутні належні докази використання автомобіля у господарській діяльності позивача. На думку контролюючого органу порушено вимоги пункту “г” п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, а саме – не нараховано компенсуюче податкове зобов`язання.
Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи ФОП ОСОБА_1 не довів фактичного використання придбаного транспортного засобу в межах своєї господарської діяльності, що є обов`язковою умовою для включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту відповідно до п. 198.3, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України. В порушення абз. «г» п. 198.5 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 ПКУ ФОП ОСОБА_1 не здійснив реєстрацію податкової накладної на загальну суму податкових зобов`язань з ПДВ - 318586,83 гривень, не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду, з огляду на що дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є законними та обґрунтованими.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі також – ПК України).
За приписами пп.14.1.36 п.14.1ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з пп.14.1.181 п.14.1ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
ПК України надає визначення розумної економічної причини (ділової мети), як причини, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (підпункт 14.1.231 пункту 14.1 статті 14).
Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Згідно з частиною другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Розділ V Податкового кодексу України визначає платників податку на додану вартість, об`єкт оподаткування, дату виникнення податкових зобов`язань, порядок визначення бази оподаткування, розміри ставок податку, порядок визначення суми податку та строки проведення розрахунків тощо.
Відповідно до п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
За приписами пункту198.6статті198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).
Згідно з пунктом 201.6 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.
Відповідно до пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
У разі, якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.
Відповідно до пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Водночас законодавцем презюмується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку.
Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум ПДВ до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності та документальне підтвердження факту понесення витрат на їх придбання.
Для юридичних осіб чи фізичних осіб - підприємців, які є платниками ПДВ, норми ПК України не передбачають будь-яких відмінностей при визначенні сум ПДВ, що підлягають включенню до податкового кредиту такого платника податку та бюджетному відшкодуванню.
Отже, право на податковий кредит у фізичної особи - підприємця, зареєстрованого платником ПДВ, по операції з придбання транспортних засобів, інших основних засобів виникає у разі, якщо такі транспортні засоби придбаваються для використання у межах господарської діяльності в оподатковуваних операціях, та за наявності належного документального підтвердження такого придбання. При цьому в подальшому таке використання повинне підтверджуватися документально.
Якщо товари/необоротні активи починають використовуватися, зокрема, в операціях, що не є господарською діяльністю платника ПДВ (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 ПК України), фізична особа - підприємець зобов`язаний нарахувати зобов`язання за такими активами.
Судом установлено, що підставою прийняття оскаржуваних рішень є висновок контролюючого органу про неправомірність декларування позивачем від`ємного значення ПДВ у розмірі 119720,00 грн за травень 2023 року, сформованого, зокрема, за рахунок податкового кредиту, отриманого внаслідок придбання транспортного засобу CUPRA Formentor VZ 2.0 TSI 310 HP DSG, оскільки транспортний засіб зареєстровано на фізичну особу, а не на ФОП; відсутні належні докази використання автомобіля у господарській діяльності.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком відповідача, з огляду на таке.
Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 за № 1388 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) затверджені єдині правила, якими встановлюється єдиний на території України порядок державної реєстрації автомобілів та видачі реєстраційних документів і формених знаків.
Пунктом 6 зазначеного Порядку встановлено, що транспортні засоби, що належать фізособам-підприємцям, реєструються за ними як за фізособами.
Отже, згідно з зазначеною нормою транспортні засоби реєструються за їх власниками (фізичними чи юридичними особами), а реєстрація за фізичними особами-підприємцями не передбачена. 
З огляду на зазначене не може вважатись об`єктивним висновок про те, що неможливість державної реєстрації транспортних засобів за фізичними особами-підприємцями позбавляє права таких осіб на податковий кредит щодо операцій з придбання транспортних засобів, якщо були дотримані умови його формування, визначені статтею 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 24.05.2018 у справі № 803/1021/17, від 08.08.2018 у справі № 813/4630/13-а, від 30.10.2018 у справі № 807/537/17, від 27.02.2020 у справі № 807/2235/15, від 21.06.2022 у справі № 813/210/18, у справі № 803/240/16 від 21.02.2024 року тощо, які згідно з ч. 5 ст. 342 КАС України є обов`язковою для врахування судами.
У постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 17.12.2018 у справі № 810/1726/16 викладено правовий висновок, згідно з яким, оскільки відповідно до пункту 6 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 за № 1388 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено реєстрацію транспортних засобів лише за юридичними або фізичними особами, тому у свідоцтвах про реєстрацію транспортних засобів не може зазначатися як їх власник фізична особа-підприємець.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27.02.2020 у справі № 807/2235/15, незважаючи на те, що п. 6 Порядку № 1388 передбачає реєстрацію, зокрема, прав власності на автотранспортні засоби тільки на юридичних і фізичних осіб, останні в угодах щодо таких об`єктів можуть виступати як фізичні особи-підприємці, а тому хибними є доводи контролюючого органу, що факт реєстрації автомобіля на фізичну особу, а не на фізичну особу - підприємця, позбавляє останнього права на формування податкового кредиту за реально здійсненою господарською операцією з придбання такого транспортного засобу.
Колегія суддів також зазначає, що можливість використання суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою у своїй господарській діяльності належного їй як фізичний особі майна передбачена приписами ч. 1 ст.320 Цивільного кодексу України.
За матеріалами справи, згідно з договором купівлі-продажу автомобіля від 28.03.2023 за № 92А/23, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мобілайн Плаза» та ОСОБА_1 , Продавець зобов`язався поставити (передати) Покупцю автомобіль CUPRA Formentor VZ 2,0 TSI 310 HP DSG 2,0 TSI 7-ступ. DSG, кузов НОМЕР_1 за ціною 1 592 934,17 грн., ПДВ – 318 586,83 грн., разом з ПДВ 1 911 521 грн. 
На підтвердження здійснення купівлі-продажу зазначеного автомобіля сторонами договору оформлено Акт приймання-передачі автомобіля від 05.05.2023; видаткову накладну від 05.05.2023 за № РА000000054 на суму 1 911 521,00 грн, в т. ч. ПДВ – 318 586,83 грн; податкову накладну від 04.05.2023 за № 22 на суму 1 911 521,00 грн, в т. ч. ПДВ – 318 586,834 грн, сума без ПДВ 1 592 934,17 грн, де отримувачем вказано Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_3 ), що зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 29.05.2023.
Під час проведення позапланової виїзної перевірки позивачем надані контролюючому органу документи, пов`язані з його діяльністю, а саме: договір про надання рекламних та маркетингових послуг № 02/04/2-М від 02.01.2023, рахунок на рекламні послуги, акти виконаних робіт з додатками та скріншотами, Договір № 020418-П від 02.04.18 про надання послуг по ремонту, агрегатуванню та налаштуванню промислового обладнання від 02.04.2018 з рахунками, актами; Договір № 1/02 від 01.02.2021 з ФОП ОСОБА_2 з рахунками та актами; Договір про надання послуг № 644-5999- 4603-5107 від 15.03.2021 з ТОВ «Гугл» з рахунком і актом; Договір № 03-04 від 03.04.23 з ФОП ОСОБА_3 з рахунками та актами; банківська виписка за травень 2023 року; довідка про трудові ресурси; Реєстр зареєстрованих податкових накладних за травень 2023 року; Податкова декларація за травень 2023 року; Акт введення в експлуатацію основних засобів від 10.05.2023 року, інвентаризаційний опис необоротних активів від 01.08.2023, письмові пояснення від 01.08.2023 за № 01/08-3, копія техпаспорту.
Крім того, позивачем були подані Додаткові письмові пояснення від 24.08.2023 за № 24/08, листи від партнерів ТОВ «СЛЕМЗ», ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , скріншоти листування з ТОВ «Турбонасос», ФОП ОСОБА_6 , скріншоти з виставок, посвідчення на відрядження у м. Київ, протокол про наміри з ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "КИП І КО" та скріншот з системи Монобанк, що підтверджує витрати на експлуатацію автомобіля саме як фізичної особи – підприємця, зокрема сплату послуг паркування автомобіля, придбання палива, мийка.
Наведені обставини в сукупності свідчать про використання позивачем ОСОБА_7 у власній господарській діяльності.
В той же час відповідачем не надано до суду докази на спростування того, що транспортний засіб CUPRA Formentor VZ 2,0 TSI 310 HP DSG 2,0 TSI 7-ступ. DSG, кузов НОМЕР_1 був придбаний ФОП ОСОБА_1 без мети його використання у господарській діяльності.
Окрім того, позивачем, саме як фізичною особою–підприємцем, з метою придбання паливо-мастильних матеріалів, необхідних для експлуатації автомобіля, укладено з ПП «УКРПАЛЕТСИСТЕМ» Договір поставки нафтопродуктів від 13 червня 2023 № К-Ю-0623-13058, відповідно до умов якого позивач отримує паливо-мастильні матеріалі (видаткові накладні № УПЦБК-25586 від 15.07.2023, УПЦБК-30787 від 15.08.2023 та УПЦБК-36589 від 15.09.2023) та сплачує відповідні кошти (платіжні інструкції № 456 від 19.06.223, 473 від 07.08.2023 та 487 від 18.08.2023). 
Наведені витрати відображено позивачем у пункті «Інші витрати, пов`язані з провадженням господарської діяльності» розділу II. Витрати Типової форми за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами-підприємцями - платниками єдиного податку третьої групи, які є платниками податку на додану вартість, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 30 листопада 2022 року № 405.
Отже, позивачем податковий кредит сформований відповідно до положень ПК України, підтверджений відповідними первинними документами. 
Водночас факт реєстрації ТЗ на фізособу не є тією обставиною, яка може свідчити про його придбання без мети подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника ПДВ.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач під час розгляду справи не довів правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 12.09.2023 за № 00282782410 та від 12.09.2023 за № 00282762410 з урахуванням вимог, установлених ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України, з огляду на що такі підлягають визнанню протиправними та скасуванню, а позовні вимоги Фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 – задоволенню.
Протилежні висновки суду першої інстанції є помилковими.
Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, та приймаються колегією суддів в якості належних.
Згідно з приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також у зв`язку із тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог. 
Вирішуючи питання розподілу судових витрат із урахуванням положень статті 139 КАС України, колегія суддів виходить з того, що судові витрати, які були понесені позивачем під час розгляду справи, складаються із витрат зі сплати судового збору у сумі 6 214,61 грн (2485,85 грн за подання позову та 3 728,76 грн за подання апеляційної скарги).
Зважаючи на те, що судом апеляційної інстанції скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято постанову про задоволення позову, витрати зі сплати судового збору у зазначеному вище розмірі підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у справі. 
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2025 у справі № 520/26835/23 скасувати.
Прийняти постанову, якою позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 12.09.2023 за № 00282782410 та від 12.09.2023 за № 00282762410. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя | | Я.В. П`янова
Судді | | В.Б. Русанова   А.О. Бегунц