Справа № 211/4920/26
Провадження № 2/211/4430/26

Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

20 липня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: 
головуючого судді Юзефовича І.О.,
за участю:
секретаря судового засідання Андрійченко А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 29.04.2026 року звернувся з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просив стягнути з відповідача на свою користь 3% річних у розмірі 2 953 грн 00 коп. та інфляційні втрати у розмірі 13 505 грн. 36 коп., а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 331 грн. 20 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000 грн. 00 коп.
Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 18.06.2012 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідач уклали договір про відкриття та обслуговування рахунку на випуск платіжної картки №2915/02-К. В подальшому між ними було укладено додатковий договір №2 до договору №2915/02-К, згідно якого позичальнику було надано кредит у сумі 13 000 грн. Позичальник належним чином не виконував умови Договору щодо сплати кредиту у розмірі та порядку, передбачених вказаним договором і станом на 14.08.2015 року заборгованість позичальника за договором становила 13 512 грн. 14 коп.
Майнові інтереси АТ «Ощадбанк», що пов`язані з матеріальними збиткам, завданими внаслідок неповернення або неповного повернення позичальниками кредитів, встановлених договорами, були застраховані ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згідно договору добровільного страхування кредитів №055/14 від 01.08.2014 року, у зв`язку із чим, АТ «Ощадбанк» звернулося до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування.
ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», виконуючи свої зобов`язання по договору №055/14 від 01.08.2014 року визнало факт неповного погашення позичальником грошового зобов`язання згідно умов договору перед АТ «Ощадбанк» страховим випадком та провело 21.10.2015 року виплату страхового відшкодування в розмірі 13 512 грн. 14 коп.
01.10.2018 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір №01/10/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, в тому числі право вимоги відшкодування в порядку регресу частини виплаченого первісним кредитором страхового відшкодування в розмірі 13 512 грн. 14 коп., що було сплачено на користь АТ «Ощадбанк», як відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок невиконання позичальником своїх зобов`язань.
08.01.2019 року Дружківським міським судом Донецької області було задоволено позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та стягнуто з відповідача на користь позивача шкоду за невиплачене страхове відшкодування у розмірі 13 512 грн. 14 коп. та судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового стягнення заборгованості з боржника.
21.07.2022 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №69115856. 
Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 08.01.2019 року досі не виконане.
З урахуванням зазначеного, позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня винесення рішення по справі – 09.01.2019 року по день подання позовної заяви про стягнення суми інфляційних втрат та стягнення 3% річних від простроченої суми боргу – 21.04.2026 року. Загальний розмір інфляційних втрат за вказаний період складає 13 505 грн 36 коп., а загальна сума відсотків річних за користування грошовими коштами – 2 953 грн. 00 коп.
Таким чином, для захисту своїх прав та законних інтересів позивач звернувся до суду.
Ухвалою суду від 15.06.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 16).
Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність та у відсутність його представника, проти винесення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позовні вимоги не визнає.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, врахувавши доводи позивача та заперечення відповідача, встановив наступне.
Судом встановлено, що 08.01.2019 року суддею Дружківського міського суду Донецької області Пановою Т.Л. ухвалено судове рішення, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 13 512 (тринадцять тисяч п`ятсот дванадцять) грн 14 коп., а також судові витрати в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Відповідно до відомостей, що містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, 21.07.2022 року Дружківським ВДВС у Краматорському районі Донецької області Харківського МУ МЮ України відкрито виконавче провадження за №69115856.
Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із частиною другою статті 1214 ЦК у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст. 536 цього Кодексу).
Відповідно до статті 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
У постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 Велика Палата Верховного Суду, застосовуючи положення статті 1212 та частини другої статті 625 ЦК України: погодилася з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 (провадження №3-295гс16), про те, що стаття 625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань; зазначила, що у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.
Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Суд враховує, що підставою цього позову є власне невиконання зобов`язання повернення безпідставно набутого майна (коштів).
Вказане дає підстави для стягнення на користь позивача інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов`язання, оскільки боржник відповідно до частини другої статті 625 ЦК України зобов`язаний відшкодувати інфляційні втрати від знецінення неповернутих коштів за час прострочення боргового зобов`язання.
Оскільки законом встановлено обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу із урахуванням рівня інфляції та 3% річних від простроченої суми за увесь час прострочення виконання ним свого грошового зобов`язання, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає у кредитора за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, тобто до моменту сплати ним всієї суми боргу та проведення повного розрахунку.
Крім того, відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Зі змісту позовної заяви убачається, що позивач заявив вимоги про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних.
Позивач надав розрахунки 3% річних від суми, на яку повинні вчинятися нарахування, та інфляційні втрати за період з 09.01.2019 року по 21.04.2026 року, відповідно до якого, на зобов`язання відповідача перед позивачем розраховано 3% і інфляційні втрати та становлять: 13 512 грн. 14 коп., які позивач просить стягнути з відповідача (а.с. 12-13).
Даний розрахунок перевірений судом, відповідачем не спростований, а тому суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних.
За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних витрат, нарахованих на невиплачену заборгованість за період з 09.01.2019 року по 21.04.2026 року в розмірі 13 512 грн. 14 коп.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат згідно зі ст. 141 ЦПК України, суд виходить із задоволення заявлених вимог у повному обсязі, а тому понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 1 331 грн. 20 коп.
Щодо заявлених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 4 000 грн. 00 коп., суд зазначає наступне.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано: договір про надання правничої допомоги №01/11/22 від 01.11.2022 року, додаткову угоду до договору №01/11/22 від 24.04.2024 року, платіжну інструкцію №Р24А5765471848D1798 від 14.04.2026 року про оплату послуг правничої допомоги в розмірі 4 000 грн, ордер про надання правничої допомоги, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) за договором №01/11/22 від 24.04.2024 року (а.с. 6-10).
З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку, що витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 4 000 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних та інфляційних втрат від простроченої суми боргу за період з 09.01.2019 року по 21.04.2026 року в розмірі 13 512 (тринадцять тисяч п`ятсот дванадцять) грн. 14 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 331 (одну тисячу триста тридцять одну) грн. 20 коп. судового збору та 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про сторін:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ;
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя        І.О.Юзефович