Справа №461/6378/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2026 року   Галицький районний суд м.Львова 

в складі:    головуючого судді   Волоско І.Р.
секретаря судового засідання  Старовецька С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби до гр. Республіки Казахстан ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України,- 
в с т а н о в и в :

Західне міжрегіональне управління Державної міграційної служби звернулось до суду з позовом до гр. Республіки Білорусь ОСОБА_2 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України. Позов мотивує тим, що строк затримання Відповідача в Волинському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України закінчується 27.08.2026. З огляду на викладене та у зв`язку з відсутністю у відповідача діючого паспортного документа, який дає право на виїзд з України і визнається Україною, та у зв`язку з існуванням ризику втечі Відповідача, який тривалий період перебуває нелегально на території України, з метою виконання рішення ЗМУ ДМС у Львівській області про видворення Відповідача від 27.02.2026 згідно статті 30 Закону № 3773-VI, просить суд продовжити затримання відповідача у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України.
Представник позивача позовні вимоги підтримала. 
Відповідач подав заяву, згідно якої позовні вимоги визнав повністю та не заперечує щодо їх задоволення.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що Громадянин Республіки Казахстан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбував покарання в ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№ 40)» на підставі вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.03.2022 за ч. 3 ст.109 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна з 01 березня 2022 року по 27 лютого 2026 року, звідки звільнений по закінченню терміну відбування покарання 
27.02.2026 року о 09.55 год. згідно протоколу № МЛВ 000126 про адміністративне затримання за ч. 2 ст. 263 КУпАП працівниками Дрогобицького відділу Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби був затриманий громадянин Республіки Казахстан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців на території України, а саме ухилявся від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, у зв`язку з вчиненням правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП для з`ясування обставин справи та забезпечення своєчасного розгляду справи. 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ПР МЛВ 003396 від 27.02.2026 за ч. 2 ст. 203 КУпАП громадянин Республіки Казахстан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні.
Відповідач своєчасно не здійснив обмін паспортного документа та не залишив територію України з особистих обставин. Проживав на території України без документів на право проживання. 
Таким чином, у Відповідача відсутні підстави для подальшого перебування на території України, незаконно перебуває на території України та не вжив заходів щодо оформлення легального статусу перебування на території України, із заявою про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не звертався.
Відтак, дії Відповідача порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме ним вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 203 КУпАП - перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, за недійсними документами чи документами, термін дії яких закінчився, - тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідач перевищив дозволений строк свого перебування на території України - більше 90 днів протягом 180 днів, чим порушив пункт 2 Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 № 150.
27.02.2026 ЗМУ ДМС прийнято рішення про примусове видворення з України Відповідача згідно статті 30 Закону № 3773-VI. 
27 лютого 2026 року ЗМУ ДМС звернулось до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з адміністративним позовом до Відповідача про його затримання з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до ПТПІ строком на 6 місяців.
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2026 року у справі № 442/1565/26 адміністративний позов ЗМУ ДМС до громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України задоволено та затримано громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, терміном на шість місяців, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.
Строк затримання Відповідача в Волинському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України закінчується 27.08.2026.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі – Закон № 3773- VI), нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.
Відповідно до пункту шістнадцятого частини першої статті 1 Закону № 3773-VI, паспортний документ іноземця - це документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, надає право на в`їзд або виїзд з держави і визнається Україною.
У частині третій статті третій Закону № 3773-VI зазначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Частиною першою статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) визначено, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:
1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;
2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією; 4) зобов`язання внести заставу.
Частиною одинадцятою статтею 289 КАС України визначено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.
Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні (частина дванадцята статті 289 КАС України).
Частиною тринадцятою статтею 289 КАС України зазначено, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:
1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації;
2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
Аналогічні положення визначено також пунктом 6 розділу III "Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 № 353/271/150.
Верховний Суд у постанові від 28.04.2022 по справі № 522/17369/21 зазначив, що частиною 13 статті 289 КАС України, регламентовано дві умови, наявність хоча б однієї з яких надає підстави для прийняття адміністративним судом рішення про продовження затримання такої особи в межах максимально можливого строку (18 місяців), а саме: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час
2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
У своїй постанові від 28.01.2021 по справі № 743/1046/20 Верховний Суд зазначив, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Разом з тим, процедура ідентифікації особи іноземця чи особи без громадянства - нелегального мігранта здійснюється не заради самої ідентифікації, а з чіткою правовою метою подальшого видворення за межі території України або передачі відповідно до міжнародних договорів про реадмісію на підставі документів, які дають право особі легально перетнути кордон України в напрямку виїзду.
Організація процедури видворення/реадмісії включає в себе в тому числі ряд заходів з оформлення проїзних документів, пошуку шляхів сполучення з іншими країнами, транспортні витрати і т.д.
Службовою запискою т.в.о. начальника відділу забезпечення видворення та реадмісії управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ЗМУ ДМС за № 4601.18.4/25655-26 від 18.08.2026 повідомлено, що ЗМУ ДМС листом № 4601.18.4-5874/46.2-25 від 15.04.2026 звернулось до Посольства Республіки Казахстан в Україні із проханням щодо ідентифікації та видачі свідоцтва на повернення (звільнивши від консульського збору) громадянину Республіки Казахстан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був документований паспортом НОМЕР_1 , дійсним до 06.04.2018. 
Посольство Республіки Казахстан в Україні листом № 30-1-123 від 17.04.2026 повідомило, що для видачі проїзного документа необхідно підготувати наступне: 
1) заява та клопотання компетентного органу іноземної держави (у випадках видворення в Республіку Казахстан або видачі Республіці Казахстан громадянина Республіки Казахстан); 2) у разі відсутності оригіналу паспорту - документ, виданий компетентним органом іноземної держави, що підтверджує факт звернення із заявою про втрату документа, що засвідчує особу; 3) дві кольорові фотографії розміром 3,5 х 4,5 сантиметрів; 
4) оригінал документу, що підтверджує оплату консульського збору (передбачена можливість звільнення від сплати консульського збору за наявності заяви громадянина Казахстану з проханням оформити СНП до Казахстану без оплати консульського збору у зв`язку з відсутністю грошей унаслідок їх втрати); 5) оригінал одного з документів, що посвідчують особу (за його наявності) у разі його відсутності — заповнена анкета-заява згідно форми, яка додавалась до листа.
Листом № 4601.18.4/15742-26 від 25.05.2026 ЗМУ ДМС звернулося до Волинського пункту тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства та направило лист Посольства Республіки Казахстан в Україні та зразки заяви для підтвердження приналежності до громадянства Республіки Казахстан та заяви на видачу проїзного документу. 
Звертаємо увагу суду, що згідно відповіді Волинського пункту тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства № 0777.1/240-26 від 27.05.2026, іноземець заповнив заяву-анкету для підтвердження приналежності до громадянства Республіки Казахстан, проте заяву на повернення в Республіку Казахстан іноземець заповнювати відмовився.
Враховуючи наведене, має місце відсутність співпраці з боку іноземця під час процедури його ідентифікації, що є підставою для прийняття судом рішення про продовження затримання такої особи.
У зв`язку з відсутністю у Відповідача діючого паспортного документа, який дає право на виїзд з України і визнається Україною, та у зв`язку з існуванням ризику втечі Відповідача, який тривалий період перебуває нелегально на території України, з метою виконання рішення ЗМУ ДМС у Львівській області про видворення Відповідача від 27.02.2026 згідно статті 30 Закону № 3773-VI, необхідно продовжити затримання Відповідача у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України.
Згідно частини 4 статті 30 Закону № 3773- VI, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення, (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Згідно з пунктом 27 частини 1 статті 1 Закону № 3773-УІ, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, - державна установа, призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;
затриманих центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством України; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи щодо продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України.
Згідно з частиною 18 статті 289 КАС України на час розгляду судом першої та апеляційної інстанцій справи по суті позовних вимог і до набрання рішенням суду законної сили іноземець або особа без громадянства утримується у спеціально обладнаному для таких цілей приміщенні органу (підрозділу) охорони державного кордону, органу Служби безпеки України, який її затримав, або у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Стаття 1 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює гарантії, що стосується вислання іноземців.
За змістом цієї норми іноземець, який законно проживає на території держави, не може бути висланий за її межі інакше ніж на виконання рішення, прийнятого відповідно до закону, і повинен мати можливість: a) наведення доводів проти свого вислання; b) перегляду своєї справи; і c) представлення з цією метою перед компетентним органом або перед особою чи особами, призначеними цим органом. Іноземець може бути висланий ще до того, як він здійснив свої права, передбачені в підпунктах «a», «b» та «c» пункту 1 цієї статті, коли таке вислання є необхідним в інтересах публічного порядку або ґрунтується на міркуваннях національної безпеки.
В межах даної справи всі ці гарантії дотримані, як під час вирішення питання про затримання відповідача, так і під час вирішення питання про продовження строку затримання, і зокрема відповідачу була надана можливість представляти свої інтереси.
Враховуючи вищенаведене, у зв`язку із неможливістю забезпечити примусове видворення відповідача, суд приходить до висновку, що слід продовжити строк затримання громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк шість місяців, з метою вжиття заходів щодо його ідентифікації та забезпечення примусового видворення.
На переконання суду, неможливість забезпечення примусового видворення є об`єктивно непереборною обставиною і тому позов в цілому слід визнати обґрунтованим.

Керуючись ст. 6, 9, 72-77, 289, 295, 297 КАС України, ст. 4, 9, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,-
у х в а л и в:
позов задовольнити. 
Продовжити строк затримання в Пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, терміном на шість місяців громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України. 
Рішення суду допустити до негайного виконання.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя          І.Р.Волоско