Справа № 583/2879/26
2/583/1538/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2026 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого-судді   -   Плотникової Н.Б.    
при секретарі -  Логвиненко Л.М.
розглянувши у судовому засіданні в місті Охтирка Сумської області справу за позовом 
ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 
про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
ВСТАНОВИВ:
08.06.2026 року позивачка подала до суду позовну заяву до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісяця, починаючи від дати подачі цієї заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не надає належної добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач є працездатною особою, проте не має стабільного офіційного доходу, що ускладнює стягнення аліментів у частці від заробітку та є підставою для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Заявлена сума аліментів у розмірі 5000 гривень щомісячно є обґрунтованою та необхідною для забезпечення базових потреб дитини (витрати на харчування, сезонний одяг, медичний догляд, розвиток, засоби гігієни тощо). Такий розмір відповідає інтересам дитини та забезпечить їй належний рівень життя.
09.07.2026 р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що в той час, як ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали у незареєстрованому шлюбі, то після народження їхнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ними був придбаний будинок по АДРЕСА_1 , право власності на який, за взаємною згодою, було зареєстровано за ОСОБА_1 , за усною домовленістю, що якщо вони не будуть проживати разом, то так як ОСОБА_1 є самостійним власником цього будинку, вона не буде претендувати на стягнення аліментів на утримання їхнього сина ОСОБА_4 . Також зазначає, що позивач ОСОБА_1 просить суд стягувати з відповідача ОСОБА_2 аліменти в розмірі 5000 грн., однак вищеозначена сума аліментів нічим не обгрунтована. Суд може призначити стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, якщо відповідач має нерегулярний дохід або є самозайнятою особою. Відповідач ОСОБА_2 не є фізичною особою підприємцем, будь якого не регулярного чи регулярного доходу він не має, що підтверджується Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 06.07.2026 року, за Вих. №1823-26-03207. Тому в задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 5000 грн. просить відмовити.
Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиву на позовну заяву.
Відповідач в судове засіданні не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Заслухавши думку позивачки, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 15.02.2020 р. (а.с. 5).
Встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 28.02.2020 р. (а.с. 4).
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі ст. 141 СК України – мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
Відповідно до п. 17 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3 за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Доказів про те, що між позивачем та відповідачем досягнуто домовленість про сплату відповідачем аліментів на дитини сторони не надали, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини за рішенням суду.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України – за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;  доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка перебуває на утриманні матері – ОСОБА_1 , враховує стан здоров`я та матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 , який є працездатним, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.
Доводи представника відповідача про те, що між сторонами була усна домовленість щодо того, якщо вони не будуть проживати разом, то так як ОСОБА_1 є самостійним власником придбаного будинку, вона не буде претендувати на стягнення аліментів на утримання їхнього сина ОСОБА_4 , суд не бере до уваги, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 190 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Якщо дитина досягла чотирнадцяти років, вона бере участь в укладенні цього договору. Набувачем права власності на нерухоме майно є сама дитина або дитина і той із батьків, з ким вона проживає, на праві спільної часткової власності на це майно. У разі укладення такого договору той із батьків, з ким проживає дитина, зобов`язується самостійно утримувати її. Укладення договору не звільняє того з батьків, хто проживає окремо, від обов`язку брати участь у додаткових витратах на дитину.
Відповідачем та його представником не надано нотаріально посвідченого договору про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно, тому доводи сторони відповідача в цій частині суд не бере до уваги.
Крім того, не заслуговують на увагу твердження представника відповідача про те, що аліменти не можуть бути визначені в твердій грошовій сумі, так як відповідач не є фізичною особою підприємцем, будь якого не регулярного чи регулярного доходу він не має.
Відповідно до змісту ч. 3 ст. 181, ч.1 ст. 184 СК України – за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. 
Відсутність не регулярного чи регулярного доходу не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №755/14148/18, від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20).
Доказів наявності у відповідача інших утриманців, окрім неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріали справи не містять.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 3512 гривень.
З урахуванням всіх цих обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України – аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1331,20 грн.
На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, керуючись ст. керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд 
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його повноліття, починаючи стягувати з 08.06.2026 року та аліменти сплачувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ).
Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. 
Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу аліментів за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) в дохід держави судовий збір в сумі 1331,20 грн.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Охтирського
міськрайонного суду:    Н.Б. Плотникова