З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.09.2026 | Справа №607/13526/26 Провадження №2/607/6081/2026

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Позняка В.М., за участі секретаря судового засідання Козак О.Є., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АКСІЛІУМ-ФІНАНС»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АКСІЛІУМ-ФІНАНС»» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , просить стягнути із відповідачки заборгованість за кредитним договором 22309.46 гривень.
Позовні вимоги обґрунтував тим, що  АТ «Таскомбанк» та  ОСОБА_1 26.03.2021 уклали Договір № 002/9789892, відповідно до умов якого Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. 
29.12.2025 у правовідносинах за вказаною заборгованістю була здійснена заміна кредитора у зобов`язанні з АТ «Таскомбанк» на ТОВ «ФК «АКСІЛІУМ ФІНАНС» на підставі договору факторингу. Боржника було повідомлено про заміну кредитора в зобов`язанні Досудовою вимогою щодо виконання договірних зобов`язань та повідомленням про заміну кредитора в зобов`язанні (копія додається). 
Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на дату розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, заборгованість за Кредитним договором складає 22309,46 грн, з яких заборгованість за основним боргом складає 9994,29 грн, заборгованість за відсотками 12315,17 грн.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.06.2026 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін.
У судове засідання представник позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АКСІЛІУМ-ФІНАНС»» не з`явився, у прохальній частині позову просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав, про поважність причин неможливості прибуття його в судове засідання не повідомив. 
За таких обставин суд, відповідно до статті 280 ЦПК України, постановив провести заочний розгляд справи.
Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини.
Відповідно до ЗАЯВИ-АНКЕТИ №248724 щодо приєднання до пропозиції на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank, ОСОБА_1 26.03.2021 звернулася до АТ «ТАСКОМБАНК», в якій просила відкрити поточний рахунок у гривні та встановити ліміт кредитування.
Відповідно до довідки АТ «ТАСКОМБАНК»     ОСОБА_1 (РНОКПП  НОМЕР_1 ) з 26.03.2021 є власником поточного рахунку у валюті гривня №  НОМЕР_2 , який відкритий до Заяви-Анкети 248724 з номером Кредитного договору № 002/9789892-SP від 26.03.2021, № картки       НОМЕР_3 , відкритого в АТ «ТАСКОМБАНК».
На підтвердження суми боргу позивач надав виписку по рахунку відповідача та розрахунок суми боргу.
АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК АКСІЛІУМ-ФІНАНС» 29.12.2025 уклали договір факторингу №НІ/11/33-Ф відповідно до умов якого АТ «Таскомбанк» передає (відступає) ТОВ «ФК АКСІЛІУМ-ФІНАНС» за плату, а ТОВ «ФК АКСІЛІУМ-ФІНАНС» приймає належні Кредиторові права грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до витягу реєстру прав вимоги до договору факторингу №НІ/11/33-Ф від 29.12.2025, ТОВ «ФК АКСІЛІУМ-ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 002/9789892-SP від в загальній сумі 22309.46 гривень.
Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, доходить таких висновків.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі статтями 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.
Згідно із частиною другою статті 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно із частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України).
Отже, для вирішення питання про стягнення процентів суду необхідно встановити не лише факт отримання відповідачкою кредитних коштів, а й факт погодження сторонами конкретного розміру та порядку нарахування процентів. Оскільки кредитний договір № 002/9789892-SP від 26.03.2021 у матеріалах справи відсутній, а інших належних доказів погодження відповідачкою відповідного розміру процентної ставки позивачем не надано, підстави для стягнення заявленої суми процентів відсутні.
Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (статті 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У частині першій статті 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
Встановлено, що право вимоги за кредитним договором перейшла до позивача, що підтверджується змістом договорів, витягом і Реєстрів боржників та платіжними інструкціями.
Як зазначив представник позивача, відповідачем були порушенні умови договору і за ним рахується заборгованість за кредитним договором №002/9789892-SP від 26.03.2021 у розмірі 22309.46 гривень.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутній договір кредиту №002/9789892-SP від 26.03.2021, який уклали АТ «Таскомбанк» та  ОСОБА_1 , на який позивач посилається в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог.
ЗАЯВА-АНКЕТА (номер відрізняється) щодо приєднання до пропозиції на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank, ОСОБА_1 від 26.03.2021 із номером №248724 не містить всіх істотних умов договору кредиту.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що:
«в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Встановивши, що анкета-заява від 18 березня 2011 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту.
Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19)».
Подібні висновки підтримані у постанові Верховного Суду від 18 травня 2022 року справі № 697/302/20.
Без можливості ознайомлення з примірником укладеного договору, неможливо перевірити на яких умовах він укладався, який розмір відсотків, та в чому саме полягає порушення відповідачем своїх зобов`язань, яким чином та у який спосіб, в якому розмірі мали бути надані кредитні кошти, порядок їх повернення.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.02.2022 року в справі №308/2550/20 дійшла висновку про те, що документи, передбачені договором,- це обов`язкові документи. Якщо у договорі прямо визначено, які документи підтверджують виконання зобов`язання, то саме вони є необхідними та істотними доказами. Неподання таких документів означає, що факт виконання або порушення зобов`язання не доведений.
Також ВС наголосив, що суд не може визнати виконання або обсяг виконання зобов`язань «за логікою», «за аналогією» або «за припущенням», якщо договір вимагає відповідних документів.
Такий висновок також узгоджується з постановою Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі № 759/10277/20.
У частині першій статті 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Відповідно до вимог частин третьої та четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.
У своїй заяві позивач просив розглянути справу при їх відсутності, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв.
Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.
Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа 755/18920/18, провадження 61-17205ск19.
За таких обставин, з огляду на відсутність у матеріалах справи кредитного договору № 002/9789892-SP та інших належних і допустимих доказів погодження відповідачкою конкретних умов кредитування, суд позбавлений можливості встановити погоджений сторонами розмір процентної ставки, строк кредитування, порядок погашення кредиту та процентів, а також перевірити правові та договірні підстави нарахування заявленої до стягнення суми процентів.
Надана позивачем виписка по рахунку підтверджує здійснення відповідачкою платежів, однак сама по собі не підтверджує погодження сторонами конкретного розміру процентної ставки, строк кредитування, відповідно до яких позивачем здійснено нарахування процентів. 
Так само наданий позивачем розрахунок заборгованості є документом, складеним кредитором в односторонньому порядку, а тому за відсутності кредитного договору або інших належних доказів погодження відповідних умов не може самостійно підтверджувати виникнення у відповідачки обов`язку сплатити саме визначену в ньому суму процентів.
Водночас суд враховує, що відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість за основною сумою кредиту становить 9 994,29 грн, тоді як відповідачкою здійснено платежі на загальну суму 18 616,68 грн. 
Позивач зарахував зазначені платежі на погашення процентів, однак доказів погодження сторонами такого порядку розподілу платежів матеріали справи не містять. За відсутності кредитного договору суд позбавлений можливості встановити погоджений сторонами порядок зарахування платежів та правові підстави для їх спрямування передусім на погашення процентів. 
За таких обставин сам по собі односторонній розподіл позивачем здійснених відповідачкою платежів не може свідчити про наявність непогашеної заборгованості за тілом кредиту в заявленому розмірі
За таких обставин суд доходить висновку про недоведеність позивачем заявленого розміру заборгованості та відсутність правових підстав для її стягнення, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.
На підставі наведеного, керуючись статтями 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 273, 280, 281, 282, 288, 289, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АКСІЛІУМ-ФІНАНС»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АКСІЛІУМ-ФІНАНС»», адреса 79026, Львівська область, місто Львів, вулиця Академіка Лазаренка Є., будинок 4, кабінет 4 ЄДРПОУ 43231894.
Відповідач: ОСОБА_1 , тел. НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуючий суддя | В. М. Позняк