Справа №601/3829/25 
Провадження № 2/601/244/2026 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2026 року        м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області 
у складі: головуючої судді Білосевич Г.С.,
за участю секретаря судового засідання Польової Ж.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, 

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують його (природний газ) для власних потреб. Відповідач являвся споживачем Постачальника «останньої надії» та був включений до Реєстру споживачів Постачальника «останньої надії» та споживав газ за ціною тарифного плану «Надійний» для споживачів Постачальника «останньої надії», яку зазначено у витязі з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особовому рахунку Позивача. В подальшому ТОВ «ГК «Нафтогаз України» наказано здійснювати постачання природного газу побутовим споживачам на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам Оператором ГТС України, в межах чинного законодавства, а також згідно листа ГПК «Нафтогаз України» (лист від 08.06.2022 № 119/2.2-72-86-2022) було здійснено перенесення побутових споживачів, які станом на 08.06.2022 знаходились в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії», до Реєстру споживачів ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Включення споживача до Реєстру споживачів ТОВ «ГК «Нафтогаз України» не передбачало підписання споживачем заяви-приєднання. Таким чином, Товариство здійснювало постачання природного газу на об`єкт Споживача на підставі договору постачання природного газу побутовим споживачам, який є типовим та публічним, а Споживач в свою чергу зобов`язаний своєчасно оплачувати Товариству вартість спожитого природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені Договором. Відповідачем по об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в період з 01.10.2020 по 31.10.2025 (включно) було спожито природний газ на загальну суму 192184,35 грн., вартість якого залишилась не оплаченою Споживачем. Просить позовні вимоги про стягнення заборгованості за спожитий природний газ задовольнити повністю.
Ухвалою суду від 06 січня 2026 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
15.04.2026 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог, посилаючись на те, що на доведення заборгованості за спожитий природній газ позивачем надано лише інформацію по рахунку «Фінансовий стан». Вказана інформація по рахунку не може слугувати в якості доказу із визначення суми заборгованості так, як у ній відсутня будь-яка інформація щодо показників лічильника. Вказаний розрахунок містить лише інформацію щодо об`єму споживання газу за даними оператора, а обсяг нарахованих відповідачу кубометрів природного газу є значним та ним ніколи не використовувався. Також у інформації по рахунку «Фінансовий стан» не зазначено прізвища, імені, по батькові та інші дані споживача. Отже представником позивача не надано доказів того, що саме ОСОБА_1 є споживачем послуг, що надається позивачем. У 2022 році відповідач та його сім`я виїхали за кордон, тому з цього часу у будинку ніхто не проживає та відповідно споживання газу немає. Показник лічильника подається відповідачем один і той же, а отже оператор ГРМ вносив неіснуючі показники споживання газу, що доводиться відсутністю в інформації по рахунку показників лічильника. Просить у задоволенні позовної заяви відмовити повністю.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує. 
Представник відповідача – адвокат Сідоров В. М. подав до суду клопотання в якому просить розгляд справи здійснювати без його участі та участі відповідача.
Дослідивши, оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.
Згідно витягу ЄДРПОУ Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснює діяльність з торгівлі газом через місцеві (локальні) трубопроводи.
30.09.2015 року постановою НКРЕКП №2500 було затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам.
Відповідно до пунктів 1.1, 1.3, 1.4 Розділу І Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, цей Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (далі - Договір) є публічним, регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником.
Згідно з п.2.1 Розділу ІІ Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам за цим Договором Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.
Згідно інформації по рахунку та фінансовому стану споживача, наданої ТОВ «ГК «Нафтогаз України», особовий рахунок НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , загальна сума заборгованості за надану послугу за споживання природного газу за період з жовтня 2020 року по жовтень 2025 року становить 192 184,35 грн.
Згідно довідки про фінансовий стан споживача ОСОБА_1 , наданої ДП «Кременецьке УПРГ» від 13.07.2026 вбачається, що в червні 2022 показник лічильника газу був 39476, в липні 2022 року- 39497, в квітні 2024 року – 39497, в грудні 2025 – 39497, в лютому 2026 – 39497, а в липні 2026- 39493. Об`єм спожитого газу також підтверджується наданою представникаом відповідача фотографією показника лічильника газу.
З врахуванням встановлених обставин, суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Згідно зі ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.
Визначення об`ємів (обсягів) споживання природного газу проводиться Оператором ГРМ згідно з Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою НКЕРКП від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі Кодекс ГРМ).
Крім того, відповідно до п. 1 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ, визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму спожитого (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ.
Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди – в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ (п.5 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ).
В судовому засіданні встановлено, що показник лічильника газу відповідача станом липень 2022 року був 39497, та в грудні 2025, тобто на момент подання позову, так і залишався сталим - 39497, тобто споживання газу не відбувалося. Таким чином, обсяг спожитого газу становив 0 кубометрів, що явно не відповідає вказаній позивачем сумі боргу в розмірі 192 184,35 грн.
Разом з тим, суд акцентує увагу на тому,що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту наявності між сторонами договірних відносин із постачання природного газу до, зокрема доказів, що об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , був включений до реєстру споживачів ТОВ Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» як постачальника «останньої надії», як і не містять жодних належних та допустимих доказів і на підтвердження того, що об`єкт побутового споживача за вищевказаною адресою було включено до реєстру споживачів ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», не як постачальника «останньої надії».
Також позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт проживання  ОСОБА_1 та користування послугами, які надає ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» за адресою:  АДРЕСА_1 , за якою виникла заборгованість, а також доказів належності житлового будинку за вказаною адресою  ОСОБА_1 .
Згідно з ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на, які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відтак вищезазначені обставини дають підстави для висновку про необґрунтованість вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 192 184,35 грн. та відсутності порушеного права позивача, а тому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 354 ЦПК України, ст.ст.526, 714 ЦК України,ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу», суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», ЄДРПОУ 40121452, місцезнаходження: 04116, м. Київ вул. Шолуденка, 1.

Відповідач:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Головуючий: | |