УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №935/546/26 Головуючий у 1-й інст. Рибнікова М. М. 
Номер провадження №33/4805/1160/26
Категорія ст.124 КУпАП Доповідач Ляшук В. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2026 року м.Житомир
Суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В. з участю секретаря Кошиль О.Ю., захисника Константинова Р.Д., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Кокойка М.І. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою:  АДРЕСА_2 , 

встановив:

Постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 червня 2026 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження по справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до постанови, в м.Коростишів, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Skoda Kodiaq, д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з транспортним засобом ЗАЗ I-VAN A07A1-10, д.н.з. НОМЕР_2 (на чорному фоні) під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у правій смузі у попутному напрямку, чим порушив п.13.1 ПДР;
-18.02.2026 року о 19 год. 18 хв. на 107 км+300 а/д Київ-Чоп, поблизу м.Коростишів, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ЗАЗ I-VAN A07A1-10, д.н.з. НОМЕР_2 (на чорному фоні), не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з транспортним засобом Skoda Kodiaq, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався у попутному напрямку у лівій смузі, чим порушив п.13.1 ПДР.

На постанову суду захисником ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій порушується питання про скасування постанови суду в частині висновку про винуватість ОСОБА_1 та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Зазначає, що зіткнення автомобіля ОСОБА_1 та автобуса стало наслідком саме дій водія автобуса, оскільки такі дії створили небезпеку для ОСОБА_1 та зумовили необхідність у вжитті заходів щодо уникнення зіткнення, які результату не принесли, тому на його переконання не містять порушень ним ПДР.
Стверджує, що свідок ОСОБА_4 , підтвердив, що автобус різко змістився вліво та переїхав дорожню розмітку, а автомобіль Skoda був змушений зміщуватися до відбійника для уникнення зіткнення.
Звертає увагу, що у справі не встановлено місце первинного контакту транспортних засобів про що зазначав і суд в своїй постанові, тому висновок про недотримання ОСОБА_1 безпечного бокового інтервалу є припущенням, що суперечить вимогам ст. 251 та ст. 252 КУпАП.
Вважає, що закриття за п. 7 ст. 247 КУпАП не повинно супроводжуватись констатацією вини особи.
Наголошує, що сам факт складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не може бути достатнім доказом вчинення правопорушення за відсутності інших належних доказів.

Крім того, на постанову суду захисником Константиновим Р.Д. подано апеляційну скаргу, в якій порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження та скасування постанови суду в частині визнання винним ОСОБА_2 , закриття провадження у справі за відсутністю в діях останнього події та складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, в іншій частині постанови щодо визнання винним ОСОБА_1 просить залишити без змін.
На його переконання, суд першої інстанції, прийшов до необґрунтованого та безпідставного висновку, про те, що матеріалами справи винуватість водія ОСОБА_2 в даному ДТП доведена.
Зазначає, що саме односторонні неправомірні дії водія ОСОБА_1 призвели до настання даної ДТП, що підтверджується зібраними матеріалами справи та показами свідка ОСОБА_4 , який в своїх показах в судовому засіданні 14.05.2026 р. чітко та однозначно вказав про те, що контактування між автобусом та автомобілем Skoda Kodiaq відбулось не в момент перестроювання автобусу із правої смуги частково в ліву смугу, а вже в момент, коли автобус повертався назад з лівої смуги в праву, і тоді автомобіль Skoda Kodiaq почало заносити, водій втратив керування автомобілем та відбувся удар, спочатку передньою правою частиною автомобіля із автобусом і далі, коли вже автобус повернувся в праву смугу, із задньою правою частиною.
Стверджує, що покази свідка ОСОБА_5 , що є дружиною ОСОБА_1 є суперечливими та направлені виключно на те, щоб виправдати дії свого чоловіка в даному ДТП, тому мають бути критично оцінені судом, так як ці покази суперечать, як матеріалам справи так і самим показам ОСОБА_1 , та показам іншого свідка ОСОБА_4 .
Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 №595346 від 18.02.2026 р. не містить достатніх, належних і допустимих доказів вчинення водієм ОСОБА_2 правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Кокойка М.І. на підтвердження доводів його апеляційної скарги та заперечень щодо апеляційної скарги захисника Константинова Р.Д., пояснення захисника Константинова Р.Д., на підтвердження доводів його апеляційної скарги та заперечень щодо апеляційної скарги захисника Кокойка М.І., перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга захисника Константинова Р.Д. не підлягає задоволенню, апеляційна скарга захисника Кокойка М.І. підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ст. 124 КУпАП відповідальності за цією нормою закону підлягають учасники дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд, чи іншого майна.
Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності. Тобто, об`єктивна сторона даного правопорушення передбачає обов`язкове спричинення пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, то додатковим обов`язковим об`єктом даного виду правопорушення є також суспільні відносини у сфері власності.
Умовами настання адміністративної відповідальності є наявний причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Відповідно до положень п. 13.1. ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Безпечним інтервалом, згідно з п. 1.10 ПДР України вважається відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Проте, вказаних вимог закону не було дотримано в повному обсязі судом першої інстанції та не було в повному обсязі з`ясовані всі обставини справи, у зв`язку з чим оскаржувана постанова не може бути визнана законною, обґрунтованою, вмотивованою.

Зокрема висновки районного суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікації його дій за ст.124 КУпАП, спростовуються зібраними у справі доказами, яким суд не надав належної оцінки.

Відповідно до ст.252 КУпАП Орган (посадова особа), що, згідно статті 213 нього Кодексу, уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 18.02.2026 року о 19 год. 18 хв. на 107 км+300 а/д Київ-Чоп, поблизу м.Коростишів, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Skoda Kodiaq, д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з транспортним засобом ЗАЗ I-VAN A07A1-10, д.н.з. НОМЕР_2 (на чорному фоні) під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у правій смузі у попутному напрямку, чим порушив п.13.1 ПДР.

У суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не визнав, пояснив, що 18.02.2026 р. близько 19.20 год рухався автомобілем Skoda Kodiaq, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи за його кермом, Житомирською трасою, поблизу м.Коростишів, разом з родиною: дружина з дитиною, у лівій смузі руху постійно, з дозволеною швидкістю 95-100 км/год, у потоці автомобілів . У правій смузі, у попутному напрямку, рухався жовтий автобус з чорними номерами, який раптово виїхав на його смугу руху, не вмикаючи жодних покажчиків поворотів. Він пригальмував, щоб трохи пропустити автобус, але він продовжував його притискати до відбійника. Вважає, що водій автобуса об`їжджав ями, яких було багато на правій смузі. Коли передні колеса його автомобіля порівнялись із задніми колесами автобуса, він пригальмував , намагаючись пропустити автобус, однак останній продовжував рух і таким чином притискав його до відбійника. Він розумів, що якщо вдариться у відбійник, його почне крутити, а позаду їхав автомобіль, тому він утримував автомобіль на смузі, фактично рухаючись у коридорі: з права-відбійник, а зліва – автобус. Удар між автомобілями відбувся за кабіною автобуса, тобто за передніми колесами. Стверджує, що не мав можливості уникнути зіткнення, оскільки водій автобуса створив аварійну ситуацію для нього під час об`їзду ям.

Вказані пояснення ОСОБА_1 підтвердила його дружина, яка на момент ДТП, перебувала з ним в автомобілі.
Так, в суді першої інстанції свідок ОСОБА_5 , надала пояснення, що 18.02.2026 близько 19.10 год поверталась додому разом з чоловіком та дитиною. Чоловік ОСОБА_1 був за кермом автомобіля. Рухались у лівій смузі зі швидкістю близько 90 км/год , на спідометр не дивилась спеціально, проте, часто їздить із чоловіком, а тому орієнтується. Вона сиділа на передньому пасажирському сидінні. Дорога була нормальною. Попереду у правій смузі руху їхав жовтий автобус. Коли вони порівнялись з автобусом, проїжджали його, водій останнього різко здав у ліво, тобто в їх бік. Чоловік, трішки, не виїжджаючи за межі своєї смуги, здав ліворуч, колесом наїхали на обочину. Вона відчула, що їх 2 рази вдарило. Коли водій автобуса почав свій маневр, вони були десь посередині його, майже рівно. Маневр водія автобуса чоловік бачив та намагався пригальмувати, щоб автобус проїхав, однак зіткнення все одно відбулось. Уся права смуга руху була в ямах, тому водій автобуса об`їжджав їх. Жодних сигналів поворотами водій автобусу не подавав. 
Апеляційний суд не вбачає підстав для критичної оцінки показань свідка ОСОБА_5 лише з підстав її сімейних відносин із ОСОБА_1 , оскільки сам по собі факт перебування свідка у родинних відносинах з одним із учасників справи не є передбаченою законом підставою для визнання її показань недопустимими або недостовірними, а її пояснення узгоджуються з іншими доказами у справі.

Так, опитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_6 , повідомив, що не знайомий з водіями – учасниками ДТП, однак, був свідком ДТП, яке сталось 18.02.2026. Він рухався у темну пору доби трасою Житомир-Київ, у напрямку м.Києва, у лівій смузі руху. Попереду нього рухалась Шкода сірого кольору, а у правій смузі, також попереду нього, жовтий автобус. Права смуга руху мала недоліки у дорожньому покритті-ями та вибоїни. Водій Шкоди почав здійснювати випередження автобусу і коли два транспортні засоби зрівнялись, автобус різко прийняв ліворуч, перетнув розмітку. Водій Шкоди у цей момент взяв максимально близько до відбійника і виїхав на покриття з льоду, після чого вдарився передньою частиною автомобіля, а потім задньою частиною. 

Пояснення ОСОБА_1 та свідків узгоджуються і з іншими доказами у справі, зокрема:
- схема місця ДТП від 18.02.2026, з якої слідує, що місце дорожньо-транспортної пригоди розташоване на 107 км+300м а/д Київ-Чоп, об`їзна м.Коростишів, наявна горизонтальна розмітка та дорожнє огородження, стан покриття – сухе, наявні недоліки в утриманні вулично-шляхової мережі (численні ями на правій смузі руху); автомобілі з технічними пошкодженнями /відповідно описані у схемі/, уламки скла чи пластику на схемі не зображені, місце зіткнення не встановлено; 
- акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 18.02.2026, відповідно до якого покриття проїзної частини має суттєві вибоїни.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №595353 від 18.02.2026 р. ОСОБА_1 ставиться в провину порушення пункту 13.1. правил дорожнього руху, що виявилося у недотриманні безпечного бокового інтервалу під час руху.
Однак, з аналізу всіх доказів у сукупності слідує, що ОСОБА_7 рухався у свої смузі для руху прямо, зміни напрямку руху не здійснював. Дорожньо-транспортна пригода трапилася внаслідок раптового та неочікуваного для ОСОБА_1 виїзду автобуса на його смугу руху, в момент, коли обидва транспортні засоби знаходилися майже корпус в корпус один з одним, що змусило  ОСОБА_1  для уникнення зіткнення застосувати гальмування, зміщуватися лівіше.
Апеляційний суд вважає, що зіткнення автомобіля Шкода - Фурманова К.В. та автобуса стало наслідком саме дій водія автобуса, оскільки такі дії створили небезпеку для ОСОБА_1 та зумовили необхідність у вжитті заходів щодо уникнення зіткнення, однак воно відбулось.
Так, п. 10.3. ПДР України визначено, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Разом з тим, відповідно до пункту 1.4 Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Враховуючи пункт 1.4 Правил дорожнього руху, рухаючись прямо в своїй смузі, не змінюючи смугу руху,  ОСОБА_8 не міг передбачити, що водій транспортного засобу, який рухається попутно, без попередження, раптово, стане змінювати напрямок руху та не переконавшись в безпечності матневру стане виїжджати на його смугу руху обминаючи ями на проїжджій частині дороги.
Саме про такі обставини вказували свідки ДТП та водій ОСОБА_1 і їх показання об`єктивно узгоджуються зі схемою ДТП на якій зафіксовано значні ушкодження дорожнього покриття в смузі руху автобуса.

Зважаючи на зазначене, доводи апеляційної скарги захисника Кокойка М.І., що ДТП стало наслідком саме дій водія автобуса, оскільки такі дії створили небезпеку для ОСОБА_1 є слушними та підтверджуються матеріалами справи.

Таким чином, сукупність доказів, наявних у матеріалах справи, спростовують висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у порушенні ним п.13.1 ПДР України, а отже у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Водночас, на переконання апеляційного суду постанова Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 червня 2026 року щодо ОСОБА_2 є законною та обґрунтованою.

З аналізу доказів вбачається, що пояснення водія автобуса ОСОБА_2 про те, що він під час руху побачив, що його почав обганяти автомобіль Шкода, однак він продовжував рухатись у своїй смузі, після чого почув та відчув удар у лівий бік, зупинив автобус, суперечать матеріалам справи, з яких слідує, що ОСОБА_2 , керуючи автобусом проявив неуважність, раптово, не переконавшись у безпечності свого маневру почав змінювати напрямок руху транспортного засіб - перестроюючись в ліву смугу руху, де в цей час рухався ОСОБА_1 , створивши останньому небезпеку для руху, зумовивши необхідність в застосуванні негайних заходів для уникнення зіткнення, що підтвердили свідки, які були безпосередніми очевидцями події ДТП.
Тобто, саме дії ОСОБА_2 стали причиною ДТП, а тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визнання винним ОСОБА_1 та закриття провадження щодо нього на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а постанова суду в частині що стоується  ОСОБА_2 є законною, а тому її слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Константинова Романа Дмитровича залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу захисника Кокойка Михайла Івановича задовольнити.
Постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 червня 2026 року щодо ОСОБА_1 – скасувати та закрити провадження у справі щодо нього за ст. 124 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу правопорушення.
В іншій частині постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 червня 2026 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського
 
апеляційного суду        В.В. Ляшук