Справа № 591/4866/25
Провадження № 2/591/1002/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 вересня 2026 року 

Зарічний районний суд м. Суми в складі: 
головуючого судді Ніколаєнко О.О., 
за участі секретаря судового засідання Сухонос Є.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми цивільну справу №591/4866/25 за позовом  ОСОБА_1 до Сумської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Каблучко О.М., про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на житло, визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:
У травні 2025 р. позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, у тому числі квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 31.10.1995 р. За життя бабуся склала заповіт, яким заповідала своє майно ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини на користь свого сина (позивача у даній справі). Позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак на запит нотаріуса Департаментом забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради була надана довідка та копія свідоцтва про право власності, відповідно до яких право власності зареєстровано на ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . У зв`язку з тим, що встановлені суперечності між документами, що посвідчують право власності на квартиру, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.
ОСОБА_4 невідомий ані позивачу, ані його батькові. Спадкодавиця приватизувала квартиру в 1995 р., а у 1996 році зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 . Інших дітей, крім ОСОБА_3 , немає. ОСОБА_4 не проживав та не був зареєстрований у вказаній квартирі, а тому не мав права на приватизацію квартири. Враховуючи, що право власності на квартиру було набуто померлою правомірно, за життя спадкодавця було видано свідоцтво про право особистої власності на квартиру (на даний момент ці документи втрачені), позивач змушений звернутися до суду з позовом. 
Просить визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на житло від 10.12.1997 р., видане приватизаційною комісією Сумської державної біологічної фабрики згідно з розпорядженням від 10.12.1997 р. № 148 (зареєстровано під номером 948), визнати за позивачем право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою суду від 26 травня 2025 р. відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання в даній справі. Ухвалою від 26 березня 2026 р. закрито провадження у справі в частині вимог до ОСОБА_4 у зв`язку зі смертю відповідача. Ухвалою від 26 березня 2026 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
У відзиві на позовну заяву представник Сумської міської ради проти позову заперечував, зазначивши, що родинні зв`язки між позивачем та спадкодавцем не доведені, факт складання заповіту по суті не підтверджений. Позовні вимоги про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на житло та визнання за позивачем права власності на квартиру є порушенням права власності на житло іншого співвласника — відповідача ОСОБА_4 . Просить відмовити в задоволенні позову.
У судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з`явилися, представники надали клопотання про розгляд справи без їх участі.
Вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с. 13). 
Інформацією з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження та копіями свідоцтва про народження підтверджується, що позивач є онуком спадкодавця (а.с. 107, 109).
На виконання ухвали суду приватним нотаріусом була надана копія спадкової справи після померлої ОСОБА_2 , зі змісту якої вбачається, що за життя спадкодавиця склала заповіт, яким заповідала все своє майно ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у рівних частинах кожному (а.с. 106).
Із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1 (а.с. 97). ОСОБА_3 подав заяву про відмову від спадщини за заповітом на користь ОСОБА_1 (а.с. 98), також він подав заяву про відмову від обов`язкової частки у спадщині (а.с. 98 зворот).
На момент смерті ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 100).
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 31 жовтня 1995 р. приватизаційною комісією Сумської державної біологічної фабрики, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14). 
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10 грудня 1997 р., виданого приватизаційною комісією Сумської державної біологічної фабрики, ця ж квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 15).
Відповідно до довідки Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради від 18 грудня 2024 року, спірна квартира належить на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 16). 
Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 111).
Постановою від 4 лютого 2025 р. приватний нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальних дій - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу з тих підстав, що на запит нотаріуса була надана довідка та копія свідоцтва про право власності від 10 грудня 1997 р., згідно з якими право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності. Таким чином, встановлені наявні суперечності між документами, що посвідчують право власності на квартиру (а.с. 114).
На запит суду Чернігівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чернігівському районі Східно-Міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав копію актового запису про смерть, відповідно до якого ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Високе Борзнянського району Чернігівської області. Місцем проживання померлої особи в актовому записі про смерть зазначено: АДРЕСА_1 (а.с. 140).
На запит суду Управління ЦНАП у місті Суми повідомило, що у відділі реєстрації місця проживання інформація відносно реєстрації місця проживання ОСОБА_4 станом на 3 грудня 2005 р. відсутня (а.с. 157).
Як вбачається з копії інвентаризаційної справи на квартиру по АДРЕСА_1 , 2 серпня 1994 р. Сумське машинобудівне виробниче об`єднання імені Фрунзе видало розпорядження про приватизацію спірної квартири, відповідно до якого наймачем є ОСОБА_2 , а квартира використовується на умовах найму нею та членом її сім`ї ОСОБА_4 
31 жовтня 1995 р. Сумська державна біологічна фабрика видала розпорядження № 110 про внесення змін до розпорядження про приватизацію квартири, відповідно до якого у зв`язку з допущеною помилкою при оформленні документів внесено зміни в розпорядження № 76 від 02.08.1994 р.: квартиру АДРЕСА_2 вирішено приватизувати на наймача ОСОБА_2 
31 жовтня 1995 р. приватизаційна комісія Сумської державної біологічної фабрики видала свідоцтво про право власності, яке посвідчує право власності ОСОБА_2 на цю квартиру.
У провадженні Зарічного районного суду міста Суми перебувала справа № 2-309/96 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права на житлову площу у квартирі, визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, вселення у квартиру та визначення порядку користування квартирою, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою. 
Рішенням від 1 листопада 1996 р. позов ОСОБА_4 задоволено частково: визнано за ним право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 , визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , видане ОСОБА_2 на підставі розпорядження Сумської біофабрики № 109 від 31.10.1995 р., та вселено ОСОБА_4 у квартиру. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25.11.1997 роз`яснено попереднє рішення. Зокрема, роз`яснено, що рішенням визнано недійсним свідоцтво про право спадщини на квартиру, видане на одну лише ОСОБА_6 . Цим самим біофабрика зобов`язана відновити своє рішення від 02.08..1994 №76 про приватизацію спірної квартири на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а Сумське ОБТІ зобов`язано його зареєструвати.
10 грудня 1997 р. приватизаційна комісія Сумської державної біологічної фабрики видала свідоцтво про право спільної сумісної власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Таким чином, до спадкоємця право власності на майно переходить лише в межах та обсязі, належних самому спадкодавцю на момент відкриття спадщини. Визнати за спадкоємцем право власності на майно в обсязі більшому, ніж належало спадкодавцю за життя, суд не має законних підстав.
Доводи позивача про те, що первинне свідоцтво від 31.10.1995 р. є законним, спростовуються матеріалами справи.
Як установлено судом, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 01.11.1996 р. у справі № 2-309/96 за ОСОБА_4 було визнано право користування житловим приміщенням у спірній квартирі та скасовано первинне свідоцтво про право одноособової власності, видане на ім`я спадкодавиці. Ухвалою про роз`яснення цього рішення від 25.11.1997 р. суд вказав, що визнання первинного свідоцтва недійсним зобов`язує приватизаційну комісію відновити розпорядження від 02.08.1994 р. № 76 про приватизацію квартири на двох осіб спадкодавицю та ОСОБА_4 .
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, видача приватизаційною комісією Сумської державної біологічної фабрики свідоцтва про право власності від 10 грудня 1997 року на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відбулася на виконання судового рішення, що набрало законної сили. Вказане свідоцтво від 10.12.1997 р. є чинним, за життя спадкодавицею не оскаржувалося, а відтак право спільної сумісної власності на квартиру за ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є правомірним та зареєстрованим у встановленому законом порядку.
Підстав для визнання недійсним та скасування вказаного свідоцтва суд не вбачає.
З огляду на це, спадкодавиця ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) не володіла правовстановлюючими документами на 100% (всю) спірної квартири, а мала лише частку у праві спільної сумісної власності на неї.
З огляду на те, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (ч. 2 ст. 372 ЦК України), однак ці частки не були виділені за життя співвласників квартири, з метою захисту права позивача на вільне володіння спадковим майном суд вбачає наявність підстав для визнання за позивачем права власності на частку у квартирі, яка за життя належала спадкодавиці, тобто на частину квартири у порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:
Позов  ОСОБА_1 до Сумської міської ради про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на житло, визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його складання повного тексту. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст рішення виготовлено 04.09.2026.

Суддя О.О. Ніколаєнко