Справа № 161/14366/26 
Провадження № 2/161/7073/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Черняка В.В.,
за участю секретаря судового засідання – Дмитрук Т.В.,
представника позивача – ОСОБА_1 ,
представника відповідача – Марухи Г.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління міністерства юстиції України про зняття арешту з нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого представника звернувся до суду із вказаним позовом.
В обґрунтування вимог вказує, що він та його рідний брат ОСОБА_3 успадкували житловий будинок, що знаходить на території АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку для обслуговування вказано об`єкту нерухомості. В подальшому, брат позивача помер та в результаті цього відкрилась спадщина на майно покійного. При зверненні до нотаріуса, в ході перевірки відомостей про спадкове майно та особу спадкодавця було виявлено, що відносно майна позивача накладено ряд обтяжень (арештів), які застосовувались різними органами ДВС. Інформацію про виконавчі провадження в межах яких були вчиненні вказані дії отримати на даний час неможливо, оскільки пройшов трирічний термін зберігання її в архіві органу ДВС. 
Зважаючи на вказане, та з метою реалізації правомочностей права власності, позивач просить скасувати арешт нерухомого майна (номери записів про обтяження 9787292, 10730431) та залишити за ним судові витрати у справі.
Ухвалою суду від 07.07.2026 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження.
В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечила. Вказала, що в проваджені Рожищенського ВДВС перебували виконавчі провадження, боржником у яких був ОСОБА_2 . Станом на дату розгляду справи виконавчі провадження щодо позивача не перебувають на виконанні органу ДВС. Разом з цим, фактичного стягнення заборгованості по виконавчим документам не було. Виконавчий збір в розмірі 10% від суми боргу та витрати по ВП боржником не сплачені. Відтак, підстави для задоволення вимог позивача відсутні.
Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до положень ч.ч. 1,4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним Аналогічні положення закріплено у статтях 316, 319 ЦК України.
Разом з тим, згідно з ч. 7 ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Отже, обмеження права власності, у тому числі шляхом накладення (збереження) арешту на майно в межах виконавчого провадження, є правомірним, якщо таке обмеження прямо передбачене законом і застосовується для досягнення легітимної мети (забезпечення виконання судового рішення та похідних від нього грошових зобов`язань боржника).
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та зберігається до фактичного виконання рішення в повному обсязі, якщо інше не передбачено цим Законом.
Частиною сьомою ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що постанова про стягнення виконавчого збору виконується органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) у порядку, встановленому цим Законом для виконання рішень майнового характеру, та є самостійним виконавчим документом.
З матеріалів справи слідує, що в провадженні Рожищенського ВДВС перебували виконавчі провадження боржником у яких був ОСОБА_2 . В межах зазначених ВП державними виконавцями було накладено арешт на майно позивача (постанова №17846092 від 27.01.2010 року, номер запису про обтяження 9787292; постанова АА №040357 від 10.08.2010 року, номер запису про обтяження 10730431), що також стверджується відомостями з Луцького ВДВС у Луцькому районі (відповідь на адвокатський запит №113663 від 30.06.2026 року) та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (як результат пошуку за суб`єктом).
Крім того, з наявної в матеріалах справи відповіді Луцького ВДВС у Луцькому районі Волинської області від 26.03.2026 року №52693 вбачається, що провадженні органів ДВС в період з 2008 року по 2015 року перебували одинадцять ВП, всі вони були закінченні на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент вчинення державним виконавцем виконавчих дій). Станом на 26.03.2026 року на виконанні відділу не перебувають документи, боржником у яких є ОСОБА_2 . Фактичного стягнення заборгованості за виконавчими документами не було. Крім того, ОСОБА_2 не сплачено витрати виконавчих проваджень (згідно ч. 2 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів).
Обставини, щодо наявності підстав звільнення боржника від сплати виконавчого збору згідно ч. ч. 5, 9 ,10 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження», судом не встановлені.
З матеріалів справи вбачається, що виконавчі документи фактично не виконанні, відомостей щодо оскарження дій виконавця щодо стягнення суми виконавчого збору стороною позивача не надано.
Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.
На підставі вищезазначеного, арешт може бути знятий у разі надходження на рахунок органу державної виконавчої служби суми коштів необхідних для задоволення вимог усіх стягувачів, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.
Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону № 606-XIV (редакція чинна на момент відкриття виконавчого провадження) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (частина п`ята статті 47 Закону № 606-XIV).
З огляду на наведене, оскільки боржником не надано документального підтвердження сплати виконавчого збору та витрат виконавчих проваджень, правові підстави для задоволення позову відсутні.
Керуючись ст.ст.10, 12, 77, 78, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», -
УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління міністерства юстиції України про зняття арешту з нерухомого майна, – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 16 вересня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області       В.В. Черняк