ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2026 року 
м. Київ

справа № 160/34082/23
адміністративне провадження № К/990/10396/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шишова О. О., 
суддів: Васильєвої І. А., Яковенка М. М.,
розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу 
за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року (складене у складі головуючої судді Кучугурної Н.В.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року (ухвалену в складі колегії суддів: головуючого судді Щербака А. А., суддів: Баранник Н. П., Малиш Н. І.) у справі №160/34082/23,
УСТАНОВИВ:
1. Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДПС, податковий орган) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 з позовом про стягнення податкового боргу з платника податків фізичної особи ОСОБА_1 до бюджету в сумі 42 372,50 грн.
2. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що відповідач має податковий борг у розмірі 42 372,50 грн, а саме: 
1) заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 4186,61 грн згідно з податковим повідомленням-рішенням від 20.06.2017 №77417-13 на суму 4186,61 грн; 
2) заборгованість з орендної плати з фізичних осіб, яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 38 024,66 грн згідно з податковим повідомленням-рішенням від 11.05.2017 №10267-1303 на суму 4385,72 грн (сума за податковим повідомленням-рішенням 33 638,94 грн часткова погашена за рахунок скасувань нарахувань 01.08.2021 на суму 29 253,22 грн); податковим повідомленням-рішенням від 15.03.2018 №389828-1314-0403 на суму 33 638,94 грн; 
3) заборгованість із земельного податку з фізичних осіб, яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 161,23 грн пеня, що нарахована відповідно до ст.129 Податкового кодексу України (далі - ПК України). 
2.1. У зв`язку з несплатою відповідачем до бюджету сум податкового боргу, була сформована податкова вимога «Ф» від 06.03.2020 №123053-55, яка була направлена на адресу відповідача засобами поштового зв`язку та вручена особисто 30.03.2020. Відповідачем сума податкового боргу у добровільному порядку не сплачена, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом. 
ІІ. Рішення судів першої, апеляційної інстанцій.
3. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року, позов задоволено.
3.1. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виснував:
за відповідачем обліковується податковий борг у розмірі 42 372,50 грн, наявність якого відповідачем не оскаржувалась та доказів слати якої надано не було;
податковим органом не допущено порушення процедури направлення податкових повідомлень-рішень за адресою відповідача;
позивачем не надано доказів оскарження податкових повідомлень-рішень.
ІІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
4. Позивач, не погодившись з рішеннями суддів попередніх інстанцій, подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року в частині стягнення орендної плати за землю фізичних осіб в сумі 38 024,66 грн.
4.1. Позивач у касаційній скарзі зазначив підставою касаційного оскарження пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). 
4.2. Позивач наголошує, що за умов корегування/виключення боргу у зазначеному пунктом 286.5 статті 286 ПК України порядку, відповідні податкові повідомлення-рішення є відкликаними в силу прямої вказівки закону, що не викликає необхідності їх додаткового оскарження. Натомість, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що податкові повідомлення-рішення є відкликаними лише за умов оскарження чи винесення нових податкових повідомлень-рішень.
4.3. Скаржник звертає увагу, що за фактичних обставин справи податковим органом була офіційно визнана відсутність відносин користування земельної ділянкою з 2017 року та незважаючи на прийняте з цього приводу власне рішення, останній звернувся до суду з позовом у цій справі про стягнення податкового боргу на підставі тих самих податкових повідомлень-рішень за 2017 рік та за 2018 рік, які до цього відкоригував власним рішенням. Таким чином, судовим рішенням був стягнутий податковий борг, який на той час уже був списаний.
5. У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.
6. 03 квітня 2026 року справа №160/34082/23 надійшла на адресу Верховного Суду.
IV. Установлені судами фактичні обставини справи
7. ОСОБА_1 перебуває на обліку як платник податків у ГУ ДПС.
8. До матеріалів справи надано лист ГУ ДПС від 06.09.2021 №65110/0/04-36-13-07-11.
9. У цьому листі, з-поміж іншого, вказано таке.
ОСОБА_1 є платником окремих видів податків.
Відповідно даних інтегрованих карток платника податків (далі ІКП) на час надходження заяви платника податків, станом на 15.06.2021 по громадянину ОСОБА_1 обліковувався податковий борг у розмірі 104 290,35 грн. в т.ч.: з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (код платежу 18010300) в сумі 4 186,61 грн.; земельний податок з фізичних осіб (код платежу 18010700) в сумі 407,69 грн. орендна плата за землю з фізичних осіб (код платежу 18010900) в сумі 99 696,05 гри.
Податковий борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (18010300) виник унаслідок несплати податкових зобов`язань на підставі сформованого контролюючим органом у 2017 році податкового повідомлення-рішення від 20.06.2017 № 77417-13 на суму 4186,61 грн. за 2016 рік по об`єкту нежитлової нерухомості (адміністративна будівля) загальною площею 1157,4 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Податкове повідомлення-рішення №77417-13 від 20.06.2017 на суму 4186,61 грн. сформовано правомірно.
Податковий борг по орендній платі за землю з фізичних осіб в сумі 99 696,05 грн виник внаслідок несплати податкових зобов`язань на підставі сформованих контролюючим органом податкових повідомлень-рішень за користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: за 2016 рік - податкове повідомлення-рішення від 17.08.2016 №2290-1303 на суму 31 726 86 грн; за 2017 рік - податкове повідомлення-рішення від 20.09.2017 №10267-13-03 на суму 33 638,94 грн; за 2018 рік - податкове повідомлення-рішення від 06.08.2018 №389828-1314-0403 на суму 33 638,94 грн.
15.06.2021 громадянин ОСОБА_1 звернувся листом до податкового органу з заявою щодо списання податкового боргу та проведення процедури коригування в інтегрованих картках платника податків у зв`язку з відчуженням об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 та відсутністю відносин з оренди землі.
В ході розгляду заяви громадянина ОСОБА_1 встановлено, що право власності по об`єкту нежитлової нерухомості припинено 23.03.2017 відповідно до договору дарування частини адмінбудівлі, а отже і право користування земельною ділянкою.
Згідно зі ст. 764 Цивільного кодексу України, ст. 33 Закону України від 06.10.1998 № 161 «Про оренду землі» та наказу Міністерства доходів і зборів України від 16.01.2014 № 25 «Про затвердження Узагальнюючої податкової консультації щодо орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності» якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які було передбачено договором.
Таким чином, право користування земельною ділянкою припинено 23.03.2017 фактом відчуження об`єкта нерухомого майна.
3 огляду на викладене, сума зобов`язань, за користування ділянкою на умовах оренди становить 38 024,66 грн., у т.ч.: за 2016 рік - 31726,86 грн; податкове повідомлення-рішення № 2290-1303 від 17.05.2016 за 2017 рік - 6298,8 грн. - податкове повідомлення-рішення № 10267-1303 від 11.05.2017 (за фактичним термін користування земельною ділянкою у 2017 року).
На підставі вимог розділу II Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 №5, зареєстрованого Міністерством юстиції України від 15.03.2021 за № 321/35945 інформаційна система після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій.
За даними інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС України станом на 06.09.2021 за ОСОБА_1 обліковується податковий борг в сумі 42 372,50 грн, у тому числі: по орендній платі з фізичних осіб (код платежу 18010900) - 38 024,66 грн., земельний податок з фізичних осіб (код платежу 18010700) - 161,23 грн, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (код платежу 18010300) - 4186,61 грн.
Податковий борг по орендній платі з фізичних осіб (код платежу 18010900) в сумі 38 024,66 грн. обліковується по основному платежу, який виник 19.11.2017 внаслідок несплати у встановлені терміни донарахованих сум основного платежу.
Податковий борг по земельному податку (код платежу 18010700) в сумі 161,23 грн. обліковується по пені, який виник 30.08.2021 на підставі вимог ст. 129 ПК України з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби (СОVID-19)).
Податковий борг по податку на нерухоме майно (код платежу 18010300) в сумі 4186,61 грн. обліковується по основному платежу, який виник 23.12.2017 внаслідок несплати податкових зобов`язань визначених контролюючим органом за 2016 рік відповідно податкового повідомлення-рішення № 77417-13 від 20.06.2017 з терміном сплати 23.12.2017.
10. Крім того, судами установлено, що в інтегрованих картках платника податків фізичної особи ОСОБА_1 обліковується податковий борг у сумі 42 372,50 грн, а саме:
1) заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 4186,61 грн згідно з податковим повідомленням-рішення від 20.06.2017 №77417-13 на суму 4186,61 грн;
2) заборгованість з орендної плати з фізичних осіб, яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 38 024,66 грн згідно з податковим повідомленням-рішенням від 11.05.2017 №10267-1303 на суму 4385,72 грн (сума 33 638,94 грн часткова погашена за рахунок скасувань нарахувань 01.08.2021 на суму 29 253,22 грн); податковим повідомленням-рішенням від 15.03.2018 №389828-1314-0403 на суму 33 638,94 грн;
3) заборгованість із земельного податку з фізичних осіб, яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 161,23 грн пеня, що нарахована відповідно до ст.129 ПК України.
11. Відповідачем сума податкового боргу у добровільному порядку не сплачена, тому позивач і звернувся з цим позовом до суду про стягнення боргу у сумі 42 372,50 грн.
V. Оцінка Верховного Суду
12. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.
13. Виходячи зі змісту спірних правовідносин, підстав позову, мотивів рішень судів попередніх інстанцій, про наявність підстав для задоволення позовних вимог, а також доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, питаннями під час касаційного перегляду справи є перевірка правильності висновку щодо наявності у позивача саме узгодженого податкового боргу, оскільки стягнення податкового боргу є можливим лише за такої умови.
14. Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
15. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
16. Відповідно до ст. 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
17. За правилами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
18. Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
19. За визначенням підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
20. За приписами підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
21. Згідно з п.38.1 ст.38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
22. Відповідно до п.31.1 ст.31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
23. Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 ПК України).
24. Згідно з п.57.3 ст.57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
25. Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.
26. Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.4 ст.59 ПК України).
27. Пунктом 59.5 статті 59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
28. Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
29. Згідно з п.42.2 ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
30. Відповідно до п.95.1 ст.95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
31. Згідно з п.п.95.2, 95.3 ст.95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
32. Орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження (п.87.11 ст.87 ПК України).
33. Сталою та послідовною є практика Верховного Суду (зокрема справи №640/17763/21, №160/13436/22), відповідно до якої у спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, зокрема і самостійно визначеного платником податку, протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше.
Щоб певну суму назвати податковим боргом, така сума повинна бути безперечно доведена до боржника, про наявність суми несплаченого податку платник податків повинен бути повідомлений. Податковий орган, звертаючись до суду з позовом про стягнення податкового боргу, повинен провести узгодження суми боргу, оскільки податковим боргом визначається сума узгодженого грошового зобов`язання.
34. З урахуванням цих підходів суди попередніх інстанцій установили, що у зв`язку з несплатою відповідачем податкового боргу до бюджету, позивачем була сформована податкова вимога форми «Ф» від 06.03.2020 №123053-55 на суму 104 290,35 грн, яка рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення була направлена відповідачу і отримана ним 30.03.2020, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, копія якого надана до матеріалів справи.
Доказів оскарження зазначеної податкової вимоги до матеріалів справи не надано.
35. Під час розгляду справи відповідач посилався на те, що податкові повідомлення-рішення від 20.06.2017 №77417-13, від 11.05.2017 №10267-1303, від 15.03.2018 №389828-1314-0403 він не отримував, тому вони є неузгодженими.
36. Так, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.
У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
37. Пунктом 42.2 статті 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
38. Відповідно до пункту 45.1 статті 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язана визначити свою податкову адресу.
Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більш однієї адреси.
39. Згідно з пунктом 70.1 статті 70 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).
40. За приписами підпункту 70.2.4 пункту 70.2 статті 70 ПК України до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься інформація про місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство.
41. Відповідно до пункту 70.7 статті 70 ПК України, фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
42. Відповідно до пунктів 3, 5 Розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року №1204 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 року за №124/28254 податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків - фізичній особі, якщо його вручено особисто такій фізичній особі чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження такої фізичної особи з повідомленням про вручення.
Якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням платника податків (посадових осіб платника податків), їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення, із зазначенням причин невручення.
43. Суд першої інстанції установив, що контролюючий орган надсилав відповідачу податкові повідомлення-рішення від 20.06.2017 №77417-13, від 11.05.2017 №10267-1303, від 15.03.2018 №389828-1314-0403 на податкову адресу відповідача, яка була зазначена в ДРФО.
Проте вказані листи були повернуті позивачу за закінченням встановленого строку зберігання, про що наявні докази в матеріалах справи (т.1 а.с.13-15).
44. Таким чином, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про відсутність порушень суб`єктом владних повноважень процедури направлення податкових повідомлень-рішень за адресою відповідача. При цьому, доказів оскарження вказаних вище податкових повідомлень-рішень відповідач до матеріалів справи не надав.
45. Також відповідач у заявах по суті спору вказує, що із нарахованим йому податковим боргом не погоджується, оскільки договір оренди земельної ділянки від 21.03.2005 №02115, на підставі якого було нараховано орендну плату за землю, був укладений на строк до 23.12.2014 та пролонгований не був. Тому термін дії цього договору сплив 23.12.2014, а подальші нарахування орендної плати є безпідставними.
46. Крім того, відповідач зазначає, що 23.03.2017 ним відчужено 17/20 частин адмінбудівлі під номером 4 по Прохідному тупіку у м. Кам`янське, тому відсутні підстави для нарахування йому податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
47. Суд першої інстанції відхилив указані доводи відповідача, оскільки, правомірність та правильність нарахування контролюючим органом грошових зобов`язань має здійснюватися судом у провадженні саме за позовом платника податків про оскарження податкових повідомлень-рішень, або у межах справи про стягнення податкового боргу, де заявлено зустрічний позов.
48. Суд акцентував увагу на тому, що доказів оскарження вказаних вище податкових повідомлень-рішень відповідач до матеріалів справи не надав, та не звернувся в межах цієї справи із зустрічною позовною заявою.
49. Ураховуючи доводи касаційної скарги, слід звернути увагу, що, оскаржуючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, відповідач наполягав на тому, що судом не враховано, що:
до складу позовних вимог позивачем включені податкові зобов`язання встановлені податковими повідомленнями-рішеннями, які в силу закону вважаються скасованими (відкликаними): податкове повідомлення-рішення від 20.09.2017 №10267-13-03; податкове повідомлення-рішення від 06.08.2018 №389828-1314-0403;
відповідно до абзацу першого пункту 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки; 
позивачем не здійснено нарахування плати за землю за 2017 та 2018 роки замість відкликаних податкових повідомлень-рішень, суми яких заявлені в якості предмету позову;
підстави для стягнення податкового боргу у сумі 38 024,66 грн. відсутні.
50. Відповідач в апеляційній скарзі зазначив, що стосовно решти заявлених вимог в частині стягнення податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки 4183,61 грн. (код 18010300) та пені з земельного податку 161,23 грн. (код 18010700) рішення не оскаржується, проте, оскільки в оскарженому рішенні суду податковий борг за видами платежів не визначений, рішення є таким, що підлягає скасуванню в повному обсязі.
51. Переглядаючи справу, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення податкового боргу, в тому числі, вказавши на те, що суд першої інстанції правильно врахував, що за відповідачем обліковується податковий борг у розмірі 42 372,50 грн, наявність якого відповідачем не оскаржувалась та доказів сплати якої також надано не було, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 42 372,50 грн у судовому порядку.
52. Доводи касаційної скарги також зводяться до того, що суд апеляційної інстанції не звернув уваги на доводи апеляційної скарги, а обмежився лише перерахуванням доказів, які покладено в основу рішення судом першої інстанції, шляхом компіляції тексту вказаного судового рішення.
53. Відповідач уважає, що спірним правовим питанням у справі, яке залишено судами поза увагою, є визначення моменту та процедури відкликання податкових повідомлень-рішень у разі коригуванні суми боргу в порядку, передбаченому пунктом 286.5 статті 286 ПК України
54. Так, відповідно до п. 286.5 ст. 286 ПК України, нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку.
Платники плати за землю мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельних ділянок для проведення звірки даних щодо: розміру площ та кількості земельних ділянок, що перебувають у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою зі сплати податку; розміру ставки земельного податку; нарахованої суми плати за землю.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником плати за землю, зокрема документів на право власності, користування пільгою а також у разі зміни розміру ставки плати за землю контролюючий орган (контролюючі органи) за місцем знаходження кожної із земельних ділянок проводить (проводять) протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає)/надсилають (вручають) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
55. Зі змісту оскаржуваних рішень не встановлено, що судами надавалась оцінка спірним правовідносинам у контексті дотримання податковим органом вимог п. 286.5 ст. 286 ПК України. Застосовуючи норми матеріального права, що регулюють стягнення узгодженого податкового боргу, суди правильно оцінили дотримання порядку погашення заборгованості платників податків перед бюджетом та законність вжитих контролюючим органом заходів.
56. Разом з тим, Суд звертає увагу, що в межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, що визначені (нараховані) платнику податковим повідомленням-рішенням. Правомірність та правильність такого нарахування має здійснюватися судом також у провадженні саме за позовом платника податків про оскарження податкових повідомлень-рішень, або у межах справи про стягнення податкового боргу, де заявлено зустрічний позов.
Суд звертає увагу, що в адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин). Під час розгляду справи суд зв`язаний предметом та підставами заявлених позивачем вимог. Вказаний принцип знайшов своє відображення у частині другій статті 9 КАС України, в якій вказано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, та в межах позовних вимог.
57. Указану позицію висловив Верховний Суд у справах №640/17763/21, №440/18128/21, №300/2859/22, №640/25601/20, №160/9696/22, №480/13804/21, №160/13436/22, №160/5021/19, № 160/10776/21, №160/7345/20.
58. За наведеного вище, Верховний Суд дійшов висновку, що з оскаржуваних судових рішень вбачається, що судами у межах спірних правовідносин установлено обставин, які мають бути встановлені при ухваленні судових рішень у цій справі.
59. З урахуванням установлених у цій справі обставин та правового регулювання спірних правовідносин Суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги відповідача, рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, що є підставою для залишення їх без змін.
60. Доводи, наведені в касаційній скарзі, є такими, що не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.
61. Правовідносини у цій справі врегульовано нормами податкового законодавства і не викликають сумніву щодо їх застосування, а тому підстава для відкриття касаційного провадження, визначена пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи Верховним Судом, оскільки доводи скаржника стосуються виключно переоцінки доказів, що не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.
62. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
63. Верховний Суд дійшов висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними, обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
VII. Судові витрати
64. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
65. Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд,
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
2. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року у справі №160/34082/23 - залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і не може бути оскаржена.

Головуючий О. О. Шишов

Судді І. А. Васильєва

М. М. Яковенко