ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 серпня 2026 року Чернігів Справа № 620/6366/26
Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Тихоненко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
У С Т А Н О В И В:
ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, у якому просить:
визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № 7406/Ж10/25-01-24-06 від 04.05.2026.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на помилковість висновків відповідача, що із заробітної плати працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 необхідно утримувати 5% військового збору. 
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.06.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень. 
Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначив, що згідно наданих до перевірки розрахунково – платіжних відомостей із заробітної плати за період з 01.12.2024 по 30.06.2025 року встановлено, що платником нараховувалась заробітна плата працівникам, з якої військовий збір нараховано та утримано за ставкою 1,5%, що відображено у Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків – фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (форма 4-ДФ) за відповідний період за 101 ознакою доходу – “Заробітна плата нарахована (виплачена)”. Перевіркою встановлено порушення: п. п. 168.1.1, п. п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, п. п. “а” п. 176.2 ст. 176, п. п. 1.3, п. п. 1.4, п. п. 1.6 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-ІV (із змінами та доповненнями): платником, як податковим агентом, не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету військовий збір у повному розмірі (за ставкою 5%) із заробітної плати працівників під час виплати доходу. 
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Головним управлінням ДПС у Чернігівській області винесено наказ від 24.03.2026 №277-п “Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача”. 
На підставі п.п. .20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78. п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України та вказаного наказу відповідачем була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету військового збору за період з 01.12.2024 по 30.06.2025, за результатами якої складений акт № 5697/Ж5/25-01-24-06-24289258 від 09.04.2026.
Згідно висновків, викладених в акті, під час перевірки було встановлено порушення пп. 168.1.1 пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168. пп. «а» п. 176.2 ст. 176, пп. 1.3 п.161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-1V (із змінами та доповненнями): платником, як податковим агентом, не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету військовий збір у повному розмірі (за ставкою 5%) із заробітної плати працівників під час виплати доходу. Всього перевіркою донараховано військового збору на загальну суму 85091,64 грн. в т.ч. - за грудень 2024 - в сумі 12453,57 грн., за січень 2025 - в сумі 11433.85 грн., за лютий 2025 - в сумі 12021,98 грн.. за березень 2025 -в сумі 12423,44 грн., за квітень 2025 - в сумі 12629,80 грн.. за травень 2025 - в сумі 11966,29 грн., за червень 2025 - в сумі 12162,71 грн. 
Вказані висновки ґрунтуються на тому, що ставка військового збору 1,5 відсотка застосовується до доходів у вигляді грошового забезпечення військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а дохід у вигляді заробітної плати, нарахованої (виплаченої) працівникам Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту України, інших утворених відповідно законів України військових формувань до умов трудового договору (контракту), оподатковується військовим збором на загальних підставах за ставкою 5 відсотків. 
На підставі вказаного акту відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення № 7406/Ж10/25-01-24-06 від 04.05.2026, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 93600,80 грн, а саме за податковим зобов`язанням – 85091,64 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 8509,16 грн.
Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.
Положеннями частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Положеннями пункту 78.4 статті 78 ПК України визначено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Відповідно до підпунктів 78.1.1 та 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;
платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори у порядку та розмірах, встановлених законом. Згідно із статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України. У статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.
ПК України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки.
Згідно із підпунктом 20.1.8 пункту 20.1 статті 20 ПК України під час проведення перевірок у платників податків - фізичних осіб, а також у посадових осіб платників податків - юридичних осіб та платників єдиного внеску перевіряти документи, що посвідчують особу, а також документи, що підтверджують посаду посадових осіб та/або осіб, які фактично здійснюють розрахункові операції.
Відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно із пунктом 75.1 статті 75 ПУ України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до пункту 86.7 статті 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення.
Згідно із підпунктами 14.1.54, 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий агент зобов`язаний нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.
Згідно із пунктом 127.1 статті 127, підпунктом 162.1.3 пункту 162.1 статті 162, пункту 163.1 статті 163, підпункту 168.1.1, підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, пункту 171.2 статті 171 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Згідно із підпунктом 14.1.48 пункту 14.1 статті 14 ПК України для цілей Розділу IV заробітна плата це основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму згідно із законом.
Відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ “Перехідні положення” ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. 
Відповідно до підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX ПК України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 ПК України (фізична особа резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; фізична особа нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент).
Відповідно до підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень ПК України об`єктом оподаткування військовим збором є, зокрема доходи у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Згідно з абзацом другим 2 підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX “Перехідні положення” ПК України ставка військового збору становить: для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - 5 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1 підпункту 1.2 цього пункту, крім доходів, які оподатковуються за ставкою, визначеною підпунктом 4 цього підпункту.
Підпунктом 4 підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX “Перехідні положення” ПК України визначено, що ставка військового збору становить: для військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань - 1,5 відсотка з доходу, одержаного у вигляді грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, які здійснюються відповідно до законодавства України (за винятком доходів, які звільняються від оподаткування військовим збором відповідно до підпункту 1.7 цього пункту).
Відповідно до статті 164 розділу IV Кодексу базою оподаткування є загальний оподаткований дохід будь-який дохід, що підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) військового збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 ПК України (підпункт 1.5 пункту 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX ПК України).
Згідно із пункту 171.1 статті 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету військового збору з доходів у вигляді заробітної плати, є: роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку; податковий агент з інших доходів, визначених пункту 1.2 пункту 16 прим.1 підрозділу 10 Розділу XX ПК України, які є об`єктом оподаткування військовим збором.
Відповідно до підпункту 169.4.3 пункту 169.4 статті 164 розділу IV ПК України роботодавець та/або податковий агент має право здійснювати перерахунок сум нарахованих доходів, утриманого податку на доходи фізичних осіб/військового збору за будь-який період та у будь-яких випадках для визначення правильності оподаткування незалежно від того, чи має платник податку право на застосування податкової соціальної пільги.
Згідно із пунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок.
Тобто, застосування ставки податкового збору у вигляді 1,5 % можливе для військовослужбовців та працівників силових структур, що перелічені у статті, зокрема працівників Військово-музичного центру Сухопутних військ Збройних Сил України.
Що стосується об`єкту податкового зобов`язання, тобто вказана ставка застосовується до доходів, одержаних у вигляді: грошового забезпечення; грошових винагород та інших виплат, що здійснюються відповідно до законодавства України (за винятком доходів, які звільняються від оподаткування військовим збором відповідно до підпункту 1.7 цього пункту).
Таким чином, законодавець визначив три види доходів, з яких утримується військовий збір у розмірі 1,5 %, а саме:
- грошове забезпечення щомісячні та одноразові виплати, передбачені Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, включаючи посадові оклади, надбавки, доплати, премії, матеріальну допомогу тощо. Вказаний вид доходу передбачений для виплати лише для військовослужбовців, та не передбачений законодавством для працівників жодних силових структур, тобто апріорі не можливий для виплат працівникам Збройних Сил України, передбачених вищевказаною нормою.
- грошові винагороди;
- інші виплати, що здійснюються на користь військовослужбовців або працівників зазначених формувань відповідно до нормативно-правових актів.
Частиною першою статі 5 Закону України “Про Збройні Сили України” передбачено, що особовий склад Збройних Сил України складається з військовослужбовців і працівників Збройних Сил України.
Відповідно до ч. 4 статі 5 Закону України “Про Збройні Сили України” трудові відносини працівників Збройних Сил України регулюються законодавством про працю.
Так, згідно статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Виходячи з аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 не є військовослужбовцями, не отримують грошове забезпечення, а отримують інші виплати такі як заробітна плата.
Трудові відносини працівників Військово-музичного центру Сухопутних військ Збройних Сил України регулюються трудовим законодавством, а їхні доходи формуються виключно у вигляді заробітної плати, яка є оплатою праці за виконану роботу.
Отже, враховуючи досліджені норми працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 не є та не можуть отримувати грошове забезпечення, але це не означає того, що хто не отримує грошове забезпечення має сплачувати ставку військового збору на рівні 5 %, оскільки це жодною нормою ПК України та іншого нормативно-правового акту не передбачено.
Визначаючи об`єкт оподаткування військовим збором за ставкою 1,5%, законодавець включив до нього як грошове забезпечення військовослужбовців, так і грошові винагороди та інші виплати, до яких належить заробітна плата, а також визначив коло суб`єктів, які отримують дану форму доходу.
Також суд зазначає, що заробітна плата працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 не є грошовим забезпеченням військовослужбовців; однак закон не обмежив пільгову ставку 1,5% лише грошовим забезпеченням, а включив до неї також грошові винагороди та інші виплати.
Таким чином, позиція контролюючого органу про те, що ставка 1,5% не поширюється на працівників Військово-музичного центру Сухопутних військ Збройних Сил України, лише через те, що вони не отримують грошове забезпечення, є необґрунтованою.
Контролюючим органом при складанні акту перевірки допущено помилкове та необґрунтоване тлумачення норм податкового законодавства на користь контролюючого органу.
У разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків (пункт 56.21 статті 56 ПК України).
Так, податковим органом самостійно визначено, що ставка військового збору у розмірі 1,5% застосовується виключно до військовослужбовців, а не до інших суб`єктів, які перелічені у пп. 1.3, п.161 підрозділу 10 розділу ХХ “Перехідних положень” ПК України при цьому зроблено посилання на законодавство, яке регулює питання грошового забезпечення військовослужбовців, а не оплати праці працівників Військово-музичного центру Сухопутних військ Збройних Сил України.
Таким чином, нарахування та відображення у звітності військового збору за грудень 2024 - червень 2025 за ставкою 1,5% є правомірним і повністю відповідає чинному законодавству. Водночас доводи контролюючого органу щодо необхідності застосування ставки 5% за цей період суперечать нормі Податкового кодексу України.
Стосовно інших посилань учасників справи, то суд критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 
Враховуючи вищевикладене, суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.05.2026 за № 7406/Ж10/25-01-24-06.
Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.
Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Так, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь позивача підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 3328,00 грн. 
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В:
Позов ІНФОРМАЦІЯ_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.05.2026 за № 7406/Ж10/25-01-24-06.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір в розмірі 3328,00 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Позивач: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Чернігівській області (вул. Реміснича, буд.11, м.Чернігів,14000, код ЄДРПОУ ВП 44094124). 

Повне судове рішення складено 24.08.2026.

Суддя Оксана ТИХОНЕНКО