ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/2988/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Принцевської Н.М., Таран С.В.
секретар судового засідання Чеголя Є.О. 

За участю представників учасників справи:
ОСОБА_1 – особисто та адвокат Донін С.В.
від ОСББ "СВОБОДА-43" – керівник (голова правління) Казімір Н.В. та адвокат Коюда М.А. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду Одеської області від 29.01.2026 (повний текст складено та підписано 09.02.2026, суддя Невінгловська Ю.М.)
у справі №916/2988/25
за позовом  ОСОБА_1 
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СВОБОДА-43"
за участю третьої особі що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Державного реєстратора Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Гусєвої Ю.В. 
про визнання недійсним рішення загальних зборів та скасування державної реєстрації

ВСТАНОВИВ
ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Одеської області із позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СВОБОДА-43" в якому просила визнати незаконним і скасувати рішення загальних зборів ОСББ “СВОБОДА-43” оформлених Протоколом Загальних зборів ОСББ “СВОБОДА-43” від 30.04.2025, та скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу - ОСББ “СВОБОДА-43” за номером 1005561070003044220 від 15.05.2025 та за номером 1005567770004044220 від 15.05.2025.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що при проведенні оспорюваних загальних зборів було порушено вимоги Статуту ОСББ “СВОБОДА-43”, Закону України “Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку” та Закону України “Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку”, у зв`язку з чим рішення, які були прийняті за результатом зборів та оформлені Протоколом Загальних зборів ОСББ “СВОБОДА-43” від 30.04.2025, зокрема про припинення повноважень позивача, як голови правління ОСББ, є недійсними.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.01.2026 по справі №916/2988/25 у задоволенні позову відмовлено повністю. 
В мотивах оскаржуваного рішення місцевий господарський суд дійшов висновку, що ініціативною групою було дотримано порядок повідомлення співвласників багатоквартирного будинку про проведення загальних зборів, як в частині строків повідомлення так і належного повідомлення кожного співвласника будинку. Також, як зазначено місцевим господарським судом, питання які були винесені на порядок денний та за які проводилося голосування співвласниками є ідентичними до питань порядку денного викладеного в повідомленні про проведення Загальних зборів. Також, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність кворуму під час проведення оспорюваних загальних зборів.
Не погодившись із даним рішенням до Південно-західного апеляційного господарського суду звернувся позивач з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 29.01.2026 по справі №916/2988/25 та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовну заяву позивача, визнати незаконними і скасувати рішення загальних зборів ОСББ «СВОБОДА-43» від 30.04.2025, оформлене Протоколом Загальних зборів ОСББ «СВОБОДА-43» №2025/0430 проведених 30.04.2025 та скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу – ОСББ «СВОБОДА-43», яка проведена 15.05.2025 о 10:30:25 за номером 1005561070003044220 та о 10:34:15 за номером 1005567770004044220, державним реєстратором Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Гусєвою Ю.В., якою змінена інформація для здійснення зв`язку з юридичною особою, а також якою змінено відомості про керівника юридичної особи.
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення не є законним та обгрунтованим, тому що суд не з`ясував обставин, що мають значення для справи, визнав встановленими обставини, що мають значення для справи, які не були доведені та неправильно застосував норми матеріального права, з огляду на наступне: 
- на оспорюваних загальних зборах співвласників не набрано встановленої законом необхідної кількості голосів для прийняття рішення, що є безумовною підставою для визнання його незаконним та скасування;
- деякі з листків письмового опитування з голосуванням «за» по питанням порядку денного було підроблено, оскільки такі особи не приймали участі у дистанційному та особистому голосуванні на загальних зборах проведених 30.04.2025;
- відповідачем не зазначено всю інформацію про документи, що надають повноваження представникам співвласників на голосування від імені співвласників;
- оскаржуваним рішенням співвласників багатоквартирного будинку, ухваленим на загальних зборах від 30.04.2025 порушено права колишньої голови правління ОСББ «СВОБОДА-43» ОСОБА_1 , що полягає в тому, що без дотримання встановленої законом належної кількості голосів співвласників, всупереч вимог законодавства з питань ОСББ, виражено недовіру попередньому складу Правління у повному складі разом із Головою правління ОСОБА_1 , поряд з тим, як позивач штучно була позбавлена можливості прозвітувати про свою роботу та про роботу Правління в цілому на загальних зборах, які були фактичні зірвані ініціативною групою на боці відповідача;
- апелянт також стверджує, що протокол оспорюваних загальних зборів не містить дати, коли він був остаточно складений, немає підтверджень закриття загальних зборів та закінчення голосування і підрахунку голосів, а підпис голови загальних зборів нотаріально не засвідчено.
Разом з апеляційною скаргою апелянтом подано клопотання про поновлення строку та долучення до матеріалів справи доказів, а саме:
- копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №19720316 від 28.03.2014;
- копії паспорту № НОМЕР_1 виданого 29.11.2018;
- копії довіреності від 26.08.2021; 
- копії Довідки про реєстрацію місця проживання №14-10488-ф/л від 17.01.2022; 
- копії витягу з реєстру територіальної громади за №2025/0018/15537 від 02.02.2025;
- копії нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_2 від 18.02.2026; 
- копії нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_3 від 02.03.2026;
- копії паспорту громадянина України ОСОБА_4 для виїзду закордон.
В обґрунтування такого клопотання апелянт зазначає, що нотаріально засвідчена заява представника власника квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5 - ОСОБА_2 оформлена та видана 18.02.2026, копія паспорту громадянина України ОСОБА_4 для виїзду закордон із відмітками надана позивачеві 25.02.2026, а нотаріально засвідчена заява ОСОБА_3 оформлена та видана 02.03.2026, а тому позивачка не могла отримати дані докази від даних осіб раніше та подати клопотання разом із цими та іншими доказами раніше. Отже, позивачка не мала можливості подати вищезазначені докази раніше, що дає усі правові підстави визнати дані обставини поважними для поновлення процесуального строку на подання доказів. 
Також, 05.03.2026 ОСОБА_1 надано клопотання про поновлення строку та долучення до матеріалів справи доказів, а саме:
- копії відповіді з ГЦОСІ ДПС України за №19.5.1/16000-26-Вих. від 03.03.2026; 
- копії адвокатського запиту за №01/26 від 26.02.2026; 
- копії ордера на представництво ОСОБА_6 (Serenko Maxim); 
- копії відповіді з ГЦОСІ ДПС України за №19.5.1/16004-26-Вих. від 03.03.2026; 
- копії адвокатського запиту за №02/26 від 26.02.2026;
- копії ордера на представництво ОСОБА_4 .
В обґрунтування такого клопотання, позивачка зазначила, що на підтвердження своїх вимог, зазначених в апеляційній скарзі, виникла необхідність про долучення інших нових доказів, які з об`єктивних причин не були долучені під час розгляду справи в суді першої інстанції, а також під час подання апеляційної скарги.
Як стверджує позивачка, ОСОБА_4 та громадянин Республіки Молдови ОСОБА_6 погодились надати повноваження адвокату Доніну Сергію Володимировичу лише 26.02.2026, і відповіді ГЦОСІ ДПС України на адвокатські запити від 26.02.2026 щодо перетинання ними державного кордону України – отримано представником позивача лише 03.03.2026, а тому позивачка не могла отримати дані докази від даних осіб раніше та подати клопотання разом із цими та іншими доказами раніше.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 відкрито апеляційне провадження по цій справі та призначено її до розгляду на 13.05.2026.
До суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що аргументи апелянта фактично ґрунтується на тих самих вимогах, на яких ґрунтувались доводи позовної заяви, та яким було надано належну оцінку судом першої інстанції. При цьому, позивачем не вказано яким саме обставинам, доказам позивача судом першої інстанції не було надано оцінку або надано неналежну оцінку, апеляційна скарга не містить зазначення конкретних норм процесуального та матеріального права, які свідчать про допущені порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення.
Також, у відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просив відмовити у задоволенні клопотань позивача про поновлення строків для подання клопотань про долучення доказів та про долучення доказів від 02.03.2026 та від 05.03.2026.
Так, відповідач вважає, що докази, які апелянт просить долучити до матеріалів справи, подані із порушенням приписів чинного процесуального законодавства, а прийняття їх судом апеляційної інстанції, матиме наслідком порушення приписів ст.269 ГПК України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність. Апелянтом відповідно до вимог ст.269 ГПК України не було доведено неподання ним документів до суду першої інстанції з причин, які об`єктивно від нього не залежали.
25.04.2026 до суду надійшло клопотання в якому позивач просить:
1) Поновити скаржнику строк на подання клопотання про витребування доказів по справі №916/2988/25;
2) Витребувати в Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України докази по справі №916/2988/25 інформацію про перетинання державного кордону України у період з 01.01.2021 по 16.05.2025 наступними співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 :
- ОСОБА_7 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , громадянин України; 
- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер – НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , громадянин України; 
- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер – НОМЕР_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_5 , громадянин України; 
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер – НОМЕР_4 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_6 , громадянин України; 
- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер – НОМЕР_5 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_7 , громадянин України; 
- ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер – НОМЕР_6 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_8 , громадянин України; 
- ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер – НОМЕР_7 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_9 , громадянин України; 
- ОСОБА_13 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_10 , громадянин України.
Як зазначає апелянт, на підтвердження вимог апеляційної скарги виникла необхідність про витребування доказів, які з об`єктивних причин не можуть бути отримані позивачем, а також, у витребуванні яких господарським судом під час розгляду справи в першій інстанції було безпідставно відмовлено без оформлення окремою ухвалою.
В обґрунтування поважності причини пропуску процесуального строку на подання відповідного клопотання позивач зазначає, що представник позивача адвокат Донін Сергій Володимирович з 02.03.2026 хворів та не встиг скласти та подати відповідне клопотання до суду апеляційної інстанції. Ба більше, адвокат був вимушений звертатись до судів загальної юрисдикції із клопотаннями про відкладення розгляду судових засідань по іншим справам у зв`язку з неможливістю прибути з причини хвороби, зокрема, які було призначено на 04.03.2026.
Відповідач надав заперечення проти вищевказаного клопотання про витребування доказів в яких зазначив, що місцевий господарським суд ухвалою від 20.10.2029 відмовив в задоволенні заяви позивача про забезпечення доказів, така ухвала набрала законної сили та позивачем оскаржена не була, що спростовує доводи апелянта про те, що судом не було винесено окремої ухвали з приводу розгляду клопотання заявленого позивачем.
Як вважає відповідач, у даному випадку існує реальна загроза розповсюдження персональної інформації про осіб яких стосується клопотання апелянта з метою дискредитації ОСББ “Свобода 43” та осіб віднесених до органів керування об`єднання.
Також, на думку відповідача, апелянтом не зазначено яке саме значення для вирішення справи має інформація яку просить витребувати позивач, як факт перебування за межами України може вплинути на право особи взяти участь у письмовому опитуванні сторін, які підстави вважати що витребувана інформація взагалі існує та має бути в розпорядженні Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.
Щодо поновлення строку звернення з клопотанням про витребування доказів, відповідач вважає, що апелянт разом з апеляційною скаргою мав подати всі необхідні для розгляду даної справи клопотання, в тому числі і клопотання про витребування доказів. Однак апелянт навіть не заявив про намір звернення з таким клопотанням, та не навів обставин з яких вбачається наявність можливості подачі апеляційної скарги, та відсутності можливості зазначення про намір звернення з клопотанням про витребування доказів, з одночасним наданням доказів хвороби.
У зв`язку з оголошенням у м. Одесі повітряної тривоги, та відповідно необхідності перебування працівників та відвідувачів суду в укритті, судове засідання по справі №916/2988/25 призначене на 13.05.2026 не відбулось.
Ухвалою суду від 14.05.2026 повідомлено учасників справи №916/2988/25, що наступне судове засідання з розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 29.01.2026 відбудеться – 08.06.2026.
У зв`язку з оголошенням у м. Одесі повітряної тривоги, та відповідно необхідності перебування працівників та відвідувачів суду в укритті, судове засідання по справі №916/2988/25 призначене на 08.06.2026 не відбулось.
Ухвалою суду від 09.06.2026 повідомлено учасників справи №916/2988/25, що наступне судове засідання з розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 29.01.2026 відбудеться – 18.06.2026.
Ухвалою суду від 18.06.2026 відкладено розгляд справи №916/2988/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 29.01.2026 на 29.06.2026.
Розглянувши під час судового засіданні від 29.06.2026 клопотання апелянта про залучення до матеріалів справи доказів, а також про витребування доказів, колегія суддів дійшла наступного.
Щодо клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, слід зазначити таке. 
Відповідно до частин першої-третьої статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
У відповідності до правових позицій ВС КГС, викладених у постановах від 13.04.2021 у справі 909/722/14 та від 1 липня 2021 року по справі 46/603, положення ч. 3 ст. 269 ГПК України передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, як "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи" і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою). Недоведеність таких обставин виключає процесуальні підстави для дослідження апеляційним судом таких додаткових доказів. Положення статті 269 ГПК України є універсальними і застосовуються судом апеляційної інстанції у всіх категоріях спорів.
У висновку щодо застосування приписів статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06.02.2019 зі справи 916/3130/17 та від 18.06.2020 зі справи 909/965/16, від 26.02.2019 зі справи 913/632/17 єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи.
При цьому за імперативним приписом частини четвертої статті 13 названого Кодексу кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій. 
Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів статті 269 ГПК України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.
Отже, така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України незалежно від причин неподання сторонами таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.
Правова позиція з цього питання викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №911/3250/16, від 06.02.2019 у справі №916/3130/17, від 26.02.2019 у справі №913/632/17 та від 06.03.2019 у справі №916/4692/15, від 11.09.2019 у справі № 922/393/18, від 16.12.2020 у справі № 908/1908/19.
У даному випадку, колегія суддів зазначає, що надані позивачем докази, а саме копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №19720316 від 28.03.2014; паспорту ОСОБА_3 №002623184 виданого 29.11.2018; довіреності від 26.08.2021; Довідки про реєстрацію місця проживання №14-10488-ф/л від 17.01.2022; витягу з реєстру територіальної громади за №2025/0018/15537 від 02.02.2025 датовані до дня звернення позивача із даним позовом до суду, а також прийняття оскаржуваного рішення.
В той же час, позивач в обґрунтування клопотання про залучення таких доказів до матеріалів справи взагалі не вказує, які виняткові та об`єктивно незалежні від позивача обставини унеможливили подання таких доказів під час розгляду справи у суді першої інстанції. 
Колегія суддів зауважує, що наявні матеріали справи не містять, а позивачем не надано, ані доказів на підтвердження звернення до осіб, яких стосуються такі докази, з приводу їх витребування, ані доказів на підтвердження звернення до суду першої інстанції із клопотання про витребування таких доказів. 
З огляду на таке, колегія суддів не вбачає наявність об`єктивних обставин, які дійсно унеможливили своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від позивача, а тому відмовляє у їх долученні до матеріалів справи. 
Щодо залучення до матеріалів справи копій нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_2 від 18.02.2026; нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_3 від 02.03.2026; паспорту громадянина України ОСОБА_4 для виїзду закордон, відповіді з ГЦОСІ ДПС України за №19.5.1/16000-26-Вих. від 03.03.2026; адвокатського запиту за №01/26 від 26.02.2026; ордера на представництво Серенко М.О. (Serenko Maxim) від 26.02.2026; відповіді з ГЦОСІ ДПС України за №19.5.1/16004-26-Вих. від 03.03.2026; адвокатського запиту за №02/26 від 26.02.2026; ордера на представництво ОСОБА_4 від 26.02.2026, судова колегія зазначає таке. 
Як вже було вказано вище, оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції - 29.01.2026. В той же час, докази, які позивач просить залучити до матеріалів справи датовані 18.02.2026, 26.02.2026, 02.03.2026, 03.03.2026, тобто датовані після прийняття оскаржуваного рішення, що свідчить про те, що такі докази були відсутні станом на час прийняття оскаржуваного рішення, та така обставина, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції таких додаткових доказів у порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України незалежно від причин його неподання стороною. 
Колегія суддів враховує висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 30.03.2018 у справі № 910/24486/16, за яким неналежне виконання стороною свого процесуального обов`язку з доведення у суді першої інстанції обставин, на які остання (сторона) посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не може бути компенсоване цим учасником судового процесу на наступних етапах розгляду справи (у судах апеляційної чи касаційної інстанцій). В іншому випадку зазначене могло б призвести до безпідставного скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.
Наведене виключає процесуальні підстави для дослідження поданих позивачем доказів апеляційним судом у сукупності з іншими доказами, наявними в матеріалах справи.
З огляду на викладене, колегія суддів не приймає до розгляду вищенаведені додаткові докази, як такі, що подані в суд апеляційної інстанції з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим відмовляє в задоволені клопотань апелянта про долучення додаткових доказів до матеріалів справи. 
Щодо клопотання апелянта про витребування доказів, колегія суддів зазначає таке. 
У постановах від 12.09.2024 у справі № 910/11903/23, від 21.10.2024 у справі № 914/3445/23 та у справі № 923/1188/21, Верховний Суд навів сталий правовий висновок щодо питання застосування ст. 118, 119 ГПК України (продовження / поновлення судами процесуальних строків, наслідків пропущення учасником справи цих строків) та вказав наступне. 
У п. 6 ч. 2 ст. 42 ГПК України унормовано, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
За приписами ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. 
Під процесуальними строками розуміють встановлений законом та / або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.
Процесуальні строки, крім іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи, також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків. Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.
Отже, пропуск процесуального строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причин, що не можуть бути визнані такими, і є таким, що породжує відповідні правові наслідки. 
Згідно з ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. 
Водночас у ч. 2 ст. 119 ГПК України унормовано, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Зі змісту наведеної норми випливає, що за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Процесуальний строк може бути продовжений також з ініціативи суду. Разом з тим на відміну від поновлення процесуального строку, вирішення судом питання про продовження процесуального строку не обумовлене вчиненням учасником процесуальної дії. Навпаки, процесуальний закон виходить з того, що процесуальний строк продовжується для вчинення процесуальної дії, яка ще не вчинена. Такі висновки сформульовані у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2018 у справі № 904/5995/16 (пункт 23).
Аналогічний сталий правовий висновок стосовно того, що встановлений судом процесуальний строк не підлягає поновленню, а може бути виключно продовжений за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, міститься у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 13.09.2023 у справі №910/6246/22, від 01.08.2022 у справі №910/16784/20 тощо. 
Згідно з приписами ст.169 Господарського процесуального кодексу України, заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до п.7 ч. 2 ст.258 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, клопотання особи, яка подала скаргу. 
У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (ст.270 ГПК України). 
Відповідно до п.6 ч.1 ст.267 ГПК України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду за клопотанням сторін та інших учасників справи вирішує питання про виклик свідків, призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача. Підготовчі дії, визначені пунктами 5, 6 частини першої цієї статті, вчиняються з дотриманням прав всіх учасників справи подати свої міркування або заперечення щодо їх вчинення, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ч. 2 ст.267 ГПК України).
Отже, законодавцем встановлено імперативні приписи, які зобов`язують апелянта подавати будь-які клопотання, у тому числі про витребування доказів, саме разом з апеляційною скаргою у строки, обчислення яких пов`язується із поданням такої скарги.
Так колегія суддів зазначає, що скаржником клопотання про витребування доказів з апеляційною скаргою не подавалося, а тому суд апеляційної інстанції у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду дане питання не вирішувалось. Відтак, апелянтом клопотання про витребування заявлено після закінчення процесуального строку.
В обґрунтування причин пропуску строку на подання такого клопотання, апелянт зазначає, що його представник адвокат Донін Сергій Володимирович з 02.03.2026 хворів та не встиг скласти та подати відповідне клопотання до суду апеляційної інстанції. 
Однак, на переконання колегії суддів така обставини не є та не може бути поважною, у даному випадку, з огляду на таке. 
Як вбачається з наявних матеріалів справи, апеляційна скарга на ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 29.01.2026 по цій справі була подана її представником, адвокатом Доніним С.В. засобами електронного зв`язку через систему «Електронний суд» - 02.03.2026.
З наданих до клопотання про витребування доказів документів вбачається, що адвокат Донін С.В. був тимчасово непрацездатним з 02.03.2026 по 10.03.2026 (т.4, а.с. 178-183).
В той же час, клопотання про витребування доказів по справі було подано за допомогою системи «Електронний суд» лише - 25.04.2026, тобто зі значним проміжком часу (майже півтора місяці) з моменту, як представник апелянта перестав були тимчасово непрацездатним.
Колегія суддів також наголошує на тому, що тимчасова непрацездатність представника апелянта, не стала на заваді, як у поданні апеляційної скарги 02.03.2026, так й поданні клопотання про долучення доказів від 05.03.2026. 
Відповідно, на переконання колегії суддів, позивач об`єктивно не був позбавлений можливості подати клопотання про витребування доказів у законодавчо визначені строки, а підстави для поновлення подання такого клопотання відсутні, оскільки наведені позивачем причини не є поважними, ж суб`єктивними та такими, що залежали виключно від волі самого апелянта. 
Відтак, колегія суддів дійшла висновку про залишення клопотання апелянта про витребування доказів без розгляду.
У судовому засіданні Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.06.2026 у справі №916/2988/25 оголошено перерву до 06.07.2026.
Під час судового засідання від 06.07.2026 представник апелянта підтримав доводи та вимоги за апеляційною скаргою та наполягав на її задоволенні.
Представник відповідача надав пояснення у відповідності до яких не погоджується з вимоги та доводами скаржника, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови. 
Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки Господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Як вбачається з наявних матеріалів справи, відповідно до Інформаційної довідки з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №408550668 від 17.12.2024 (т.1, а.с.17), ОСОБА_1 є власником квартири загальною площею 69,7 кв.м, що розташована за адресою АДРЕСА_11 .
Також в матеріалах справи наявна роздруківка Інформаційної довідки щодо інформації з Державного реєстру речових прави на нерухоме майно та його архівної складової частини щодо багатоквартирного будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_2 (т.3, а.с.95-124).
Відповідно до наявної в матеріалах справи копії Статуту ОСББ “СВОБОДА-43” затвердженого Рішенням Загальних зборів ОСББ “СВОБОДА-43” Протоколом №1 від 03.12.2022 (Нова редакція) (далі - Статут) (т.1, а.с.206-217).
Пунктом 1.1. Статуту визначено, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “СВОБОДА-43” (далі - Об`єднання) створено співвласниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_12 .
Відповідно до п. 2.1. Статуту, метою створення Об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, поло користування, володіння і розпорядження спільним майном будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом збереження і поліпшення техніко-економічних характеристик будинку з метою комфортного проживання (перебування) користувачів житлових та нежитлових приміщень, зниження витрат і втрат ресурсів на утримання спільного майна і на споживання житлово-комунальних послуг, благоустрою прибудинкової території та побутового обслуговування населення.
Згідно з п. 2.2. Статуту, Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Господарче забезпечення діяльності Об`єднання може здійснюватися власними силами Об`єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання.
Пунктом 2.3 Статуту визначено, що завданням та предметом діяльності Об`єднання є:
- забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном,
- забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території;
- сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами;
- забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю Об`єднання.
За пунктами 3.1 - 3.2 Статуту, органами управління Об`єднання є Загальні збори співвласників, Правління. Контролюючим органом Об`єднання є ревізійна комісія. Вищим органом управління Об`єднання є Загальні збори. загальні збори вправі приймати рішення з усіх питань діяльності. Загальні збори скликаються не рідше одного разу на рік.
Відповідно до п. 3.3 Статуту, до виключної компетенції Загальних зборів належить:
- затвердження Статусу Об`єднання, внесення змін до нього;
- обрання членів Правління Об`єднання;
- питання про використання спільного майна;
- затвердження кошторису, балансу Об`єднання та річного звіту;
- попереднє (до їх укладення) погодження умов кредитних договорів, договорів позики, договорів число пінних папір, договорів щодо спільного майна співвласників чи його частин, укладених на суму, що перевищує 25 мінімальних заробітних плат;
- визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників;
- прийняття рішення про реконструкцію та ремонт будинку на умовах співфінансування з залученням коштів державного бюджету, місцевого бюджету, грантів і коштів приватних осіб. Прийняття рішення про ведення господарських споруд;
- визначення розміру матеріального та іншого заохочення Голови правління, членів Правління та членів ревізійної комісії (ревізора);
- визначення обмежень на користування спільним майном;
- обрання та відкликання управителя, затвердження та зміна умов договору з управителем, прийняття рішення про передачу функцій з управління спільним майном будинку повністю або частково асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку;
- прийняття рішення про управління спільним майном органами управління Об`єднання чи управителем;
- прийняття рішень про передачу в користування фізичним та юридичним особам спільного майна; 
- прийняття рішень про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або ведення господарських споруд;
- надання згоди, дозволу на розробку проекту реконструкції квартир та нежитлових приміщень;
- прийняття рішень про припинення Об`єднання, реорганізацію (виділу, поділу);
- прийняття рішень про заснування інших юридичних осіб без участі у товариствах.
Згідно з п. 3.4 Статуту, Голова Правління має повноваження на укладання договору про постачання природного газу, додаткових угод до нього, тощо без обмежень по сумі та без попереднього узгодження рішенням Загальних зборів.
Пунктом 3.5 Статуту, за рішенням Загальних зборів можуть бути обрані представники від Об`єднання, яким зборами надаються відповідні повноваження, щодо оперативного вирішення нагальних питань шляхом скликання зборів представників.
Збори представників мають право приймати рішення з усіх питань діяльності Об`єднання, окрім питань, які стосуються майнових прав співвласників, погіршують умови використання майна або умови проживання, а також питань, що віднесені до виключної компетенції загальних зборів.
Відповідно до п. 3.6 Статуту, Загальні збори скликаються і проводяться Правлінням Об`єднання або ініціативною групою не менш як трьох співвласників.
Правління (ініціативна група) не менше ніж за 14 днів до дати проведення Загальних зборів вручає кожному співвласнику під розписку або направляє рекомендованим листом на адресу квартири або нежитлового приміщення, що належить співвласникам в будинку, письмове повідомлення про проведення загальних зборів. У повідомленні про проведення Загальних зборів зазначається, з чиєї ініціативи скликаються збори, місце і час проведення, проект порядку денного. Час і місце проведення Загальних зборів обираються зручними для більшості можливих Учасників зборів.
За пунктом 3.7 Статуту, в загальних зборах мають право брати участь усі співвласники. Інтереси співвласника, який особисто не бере участі в зборах, може представляти його представник, який у такому разі має право голосувати від імені такого співвласника.
Загальні збори обирають Голову та секретаря зборів, які обираються більшістю голосів присутніх співвласників або їх представників. 
За пунктом 3.8 Статуту, кожний співвласник (його представник) на Загальних зборах під час голосування має один голос.
Пунктом 3.9 Статуту визначено, що рішення на Загальних зборах приймаються шляхом відкритого голосування.
Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосували співвласники (їхні представники), які разом мають більше половини від загальної кількості голосів співвласників. Рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як дві третини загальної кількості усіх співвласників.
З інших питань рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості співвласників.
Рішення Загальних зборів викладається письмово та засвідчується особистим підписом кожного, хто проголосував, із зазначенням результату його голосування (“за”, “проти”, “утримався”). 
Загальні збори можуть встановити інший порядок голосування на зборах та прийняття рішень на них.
Згідно з п. 3.10 Статуту, якщо в результаті проведення Загальних зборів для прийняття рішення не набрано кількості голосів “за”, “проти”, “утримався”, встановленої пунктом 3.9. цього розділу, ініціатором зборів (правлінням або ініціативною групою) проводиться письмове опитування серед співвласників, які не голосували на Загальних зборах.
Письмове опитування співвласників проводиться протягом 15 календарних днів з дати набрано, відповідні рішення вважаються неприйнятими. проведення Загальних зборів. Якщо протягом цього строку необхідну кількість голосів “за” не набрано, відповідні рішення вважаються неприйнятними.
Відповідно до п. 3.11 Статуту, під час підрахунку голосів враховуються і голоси, подані співвласниками під час проведення загальних зборів, і голоси, подані під час письмового опитування.
За пунктом 3.12 Статуту, рішення Загальних зборів, прийняте відповідно до Статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення Загальних зборів мають вищу юридичну силу щодо рішень інших органів управління Об`єднання. Загальні збори своїм рішенням можуть у будь-який час скасувати або визнати таким, що втратило чинність, рішення будь-якого іншого статутного органу Об`єднання. зокрема. Правління та ревізійної комісії (ревізора) Об`єднання.
Рішення Загальних зборів оприлюднюються шляхом розміщення його тексту в місцях загального користування будинку.
Співвласники мають право знайомитися з рішеннями (протоколами) Загальних зборів, затвердженими такими рішеннями документами та за власний рахунок робити з них копії та виписки.
Рішення Загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку. 
Згідно з п. 3.13 Статуту, виконавчим органом об`єднання є Правління, яке обирається і підзвітне Загальним зборам.
Правління здійснює керівництво поточною діяльністю Об`єднання та має право приймати рішення з питань діяльності Об`єднання, визначених цим Статутом.
Відповідно до п. 3.15 Статуту, до компетенції Правління належать:
- підготовка кошторису, балансу Об`єднання та річного звіту;
- здійснення контролю за своєчасною сплатою співвласниками внесків і платежів та вжиття заходів щодо стягнення заборгованості згідно із законодавством;
- розпорядження коштами Об`єднання відповідно до затвердженого Загальними зборами Об`єднання кошторису;
- укладення договорів про виконання робіт, надання послуг та здійснення контролю за їх виконанням;
- ведення діловодства, бухгалтерського обліку та звітності про діяльність Об`єднання, скликання та організація проведення Загальних зборів співвласників або зборів представників; 
- призначення письмового опитування співвласників та утворення відповідної комісії для його проведення.
Згідно з повідомленням про проведення Загальних зборів ОСББ "СВОБОДА-43" (т.1, а.с.157-159) ініціативна група в складі: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , повідомило інших співвласників багатоквартирного будинку про те, що 30.04.2025 о 16:00 годині за адресою: АДРЕСА_2 , (1-й поверх 1-ї парадної будинку біля ліфту) відбудуться Загальні збори ОСББ "СВОБОДА-43". 
Проект порядку денного даних Загальних зборів ОСББ "СВОБОДА-43" є наступним:
1. Обрання голови та секретаря даних Загальних зборів ОСББ “СВОБОДА-43”.
2. Обрання членів правління ОСББ “СВОБОДА-43”. Обрання голови правління ОСББ “СВОБОДА-43”. Припинення повноважень попереднього складу правління ОСББ “СВОБОДА-43”: ОСОБА_1 (кв. АДРЕСА_13 ), ОСОБА_21 (кв. АДРЕСА_14 ), ОСОБА_22 (кв. АДРЕСА_15 ) у повному складі з 15.05.2025p.
3. Обрання членів ревізійної комісії ОСББ “СВОБОДА-43”. Припинення повноважень попереднього складу ревізійної комісії ОСББ “СВОБОДА-43”: ОСОБА_23 ( АДРЕСА_16 ), ОСОБА_24 (кв. АДРЕСА_17 ), ОСОБА_25 (кв. АДРЕСА_18 ) у повному складі з 15.05.2025.
4. Затвердження порядку діяльності ревізійної комісії ОСББ “СВОБОДА-43” Правління ОСББ “СВОБОДА-43” повинно кожний рік не пізніше 15 червня поточного року надати детальну звітність про рух грошових коштів за період з 01 червня минулого року до 01 червня поточного року по всім банківським рахункам ОСББ “СВОБОДА-43” кожному члену ревізійної комісії ОСББ “СВОБОДА-43” під його власний підпис. У звітність повинна входити детальна інформація по кожному руху вищеназваних грошових коштів: дата, відправник, одержувач, сума, призначення. Також у звітність повинна входити інформація про залишок коштів на всіх рахунках ОСББ “СВОБОДА-43” на дату 01 червня поточного року. Ревізійна комісія повинна у місячний термін зробити перевірку отриманої звітності та оформити акт ревізії фінансово-господарської діяльності ОСББ “СВОБОДА-43” за звітний період з підписом усіх членів ревізійної комісії. Усі акти ревізії фінансово-господарської діяльності повинні бути оприлюднені серед співвласників ОСББ “СВОБОДА-43”.
5. ОСОБА_1 (кв. АДРЕСА_13 ), як голова правління ОСББ “СВОБОДА-43” в періоді з 03.12.2022р. по 30.04.2025р., повинна надати не пізніше 15.05.2025 кожному члену ревізійної комісії ОСББ “СВОБОДА-43” детальну звітність про рух грошових коштів по всім банківським рахункам ОСББ “СВОБОДА-43” за період з 03.12.2022р. по 30.04.2025.. Надана звітність повинна містити детальну інформацію про всі надходження та витрати з банківських рахунків ОСББ “СВОБОДА-43”, у яку входять: дати, відправники, одержувачі, суми, призначення, а також залишок коштів на всіх рахунках ОСББ “СВОБОДА-43”.
6. Кожен з членів ревізійної комісії ОСББ “СВОБОДА-43” повинен отримати під власний підпис звітність, зазначену в п.5 даних Загальних зборів співвласників ОСББ “СВОБОДА-43”, та дана ревізійна комісія повинна у місячний термін (до 15.06.2025) зробити її перевірку з оформленням акту ревізії фінансово-господарської діяльності ОСББ “СВОБОДА-43” у періоді з 03.12.2022р. по 30.04.2025 з підписом усіх членів ревізійної комісії, який повинен бути оприлюднений серед співвласників ОСББ “СВОБОДА-43”.
Починаючи з 15.06.2025 Правління ОСББ “СВОБОДА-43” повинно кожний рік не пізніше 15 червня поточного року надавати ревізійній комісії ОСББ “СВОБОДА-43 детальну звітність про рух грошових коштів згідно п.4 даних Загальних зборів співвласників ОСББ “СВОБОДА-43”.
7. Уповноважити Правління ОСББ "СВОБОДА-43” укласти договір щодо водопостачання та водовідведення у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , щоб зупинити зростання боргу будинку перед філією “ІНФОКСВОДОКАНАЛ” та уникнути відключення будинку від послуг водопостачання та водовідведення.
8. Уповноважити правління ОСББ "СВОБОДА-43” призначити відповідальних осіб, які мають необхідні знання та досвід роботи, щодо обслуговування сантехнічного та електричного загальнобудинкового обладнання будинку за адресою: АДРЕСА_2 .
9. Визначити та затвердити порядок сплати внесків і платежів співвласників ОСББ “СВОБОДА-43”, а також затвердити порядок звірки внесків та оплат за спожиті співвласників ОСББ “СВОБОДА-43” з моменту створення послуги усіх ОСББ “СВОБОДА-43” (2012р.), дотримуючись ст. 18 Закону України “Про ОСББ: “об`єднання зобов`язане “забезпечувати дотримання інтересів усіх співвласників при розподілі між співвласниками витрат на експлуатацію та ремонт спільного майна”.
У матеріалах справи наявна копія списку співвласників багатоквартирного будинку ОСББ "СВОБОДА-43" від 15.04.2025, які особисто отримали повідомлення про проведення загальних зборів ОСББ "СВОБОДА-43", станом на 30.04.2025, скликаних ініціативною групою з 7 співвласників (т.1, а.с. 155-155), в кількості 21 особа, а саме:
ОСОБА_26 , ОСОБА_19 , ОСОБА_27 , ОСОБА_24 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_20 .
Крім того в матеріалах справи наявні 87 копій поштових накладних про направлення повідомлення про проведення загальних зборів ОСББ "СВОБОДА-43" іншим співвласниками, які особисто не отримували повідомлення (т.1, а.с.139 - 153), в тому числі ОСОБА_1 трекінг Укрпошти 6509601358079 та відповідно до роздруківки трекінгу було вручено одержувачу 30.04.2025 (т.1, а.с.154).
Відповідно до Протоколу №2025/0430 (далі - Протокол), 30.04.2025 були проведені Загальні збори ОСББ "СВОБОДА-43" за місцезнаходженням: АДРЕСА_2 , при загальній кількості співвласників багатоквартирного будинку - 108 та загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень - 6478,01 кв.м, участь у зборах (особисто та/або через представників) взяли 31 особи, якій належить квартири та/або нежитлові приміщення загальною площею 2134,6 кв.м, та у письмовому опитуванні (особисто та/або через представників) взяли участь 28 осіб, яким належить квартири та/або нежитлові приміщення загальною площею 1698,7 кв.м.
За результатом голосування по питанню першому порядку денного було обрано головою Загальних зборів ОСОБА_15 , секретарем Загальних зборів обрано ОСОБА_17 . Також даним питання вирішено уповноважити ОСОБА_15 на підписання Протоколу Загальних зборів ОСББ "СВОБОДА-43".
Підсумки голосування:
"За" - 31 співвласник, що становить 100 % від загальної кількості голосів співвласників або їх представників присутніх на загальних зборах;
"Проти" - 0 співвласників, що становить 0 % від загальної кількості голосів співвласників або їх представників присутніх на загальних зборах.
За результатом голосування по питанню другому порядку денного було припинено повноваження попереднього складу правління ОСББ "СВОБОДА-43" у повному складі та обрано правління ОСББ "СВОБОДА-43" у складі трьох осіб: ОСОБА_15 , ОСОБА_39 , ОСОБА_14 .
Підсумки голосування:
"За" - 57 співвласник, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 3677,8 кв.м, що становить 52,77 % від загальної кількості голосів співвласників або їх представників присутніх на загальних зборах;
"Проти" - 1 співвласників, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 72,7 кв.м, що становить 0,93 % від загальної кількості голосів співвласників або їх представників присутніх на загальних зборах.
За результатом голосування по питанню третьому порядку денного було припинено повноваження попереднього складу ревізійної комісії ОСББ "СВОБОДА-43" у повному складі та обрано ревізійну комісію ОСББ "СВОБОДА-43" у складі трьох осіб: ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_40 . 
Підсумки голосування:
"За" - 57 співвласник, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 3677,8 кв.м, що становить 52,77 % від загальної кількості голосів співвласників або їх представників присутніх на загальних зборах;
"Проти" - 1 співвласників, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 72,7 кв.м, що становить 0,93 % від загальної кількості голосів співвласників або їх представників присутніх на загальних зборах.
За результатом голосування по питанню четвертому порядку денного зобов`язано правління ОСББ “СВОБОДА-43” кожний рік не пізніше 15 червня поточного року надавати детальну звітність про рух грошових коштів за період з 01 червня минулого року до 01 червня поточного року по всім банківським рахункам ОСББ “СВОБОДА-43” кожному члену ревізійної комісії ОСББ “СВОБОДА-43” під його власний підпис. У звітність повинна входити детальна інформація по кожному руху вищеназваних грошових коштів: дата, відправник, одержувач, сума, призначення. Також у звітність повинна входити інформація про залишок коштів на всіх рахунках ОСББ “СВОБОДА-43” на дату 01 червня поточного року. Ревізійна комісія повинна у місячний термін зробити перевірку отриманої звітності та оформити акт ревізії фінансово-господарської діяльності ОСББ “СВОБОДА-43” за звітний період з підписом усіх членів ревізійної комісії. Усі акти ревізії фінансово-господарської діяльності оприлюднити ревізійною комісією серед співвласників ОСББ “СВОБОДА-43”.
Підсумки голосування:
"За" - 58 співвласник, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 3750,5 кв.м, що становить 53,70 % від загальної кількості голосів співвласників або їх представників присутніх на загальних зборах;
"Проти" - 0 співвласників, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 0,00 кв.м, що становить 0, % від загальної кількості голосів співвласників або їх представників присутніх на загальних зборах.
За результатом голосування по питанню п`ятому порядку денного було зобов`язано ОСОБА_1 (кв. АДРЕСА_13 ), що була головою правління ОСББ “СВОБОДА-43” у періоді з 03.12.2022р. по 30.04.2025 р., надати не пізніше 15.05.2025 р. кожному члену ревізійної комісії ОСББ “СВОБОДА-43” детальну звітність про рух грошових коштів по всім банківським рахункам ОСББ “СВОБОДА-43” за період з 03.12.2022р. по 30.04.2025 р. Надана звітність повинна містити детальну інформацію про всі надходження та витрати з банківських рахунків ОСББ “СВОБОДА- 43”, в яку входять: дати, відправники, одержувачі, суми, призначення, а також залишок коштів на всіх рахунках ОСББ “СВОБОДА-43”.
Підсумки голосування:
"За" - 57 співвласник, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 3677,8 кв.м, що становить 52,77 % від загальної кількості голосів співвласників або їх представників присутніх на загальних зборах;
"Проти" - 1 співвласників, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 72,7 кв.м, що становить 0,93 % від загальної кількості голосів співвласників або їх представників присутніх на загальних зборах.
За результатом голосування по питанню шостому порядку денного зобов`язано кожного з членів ревізійної комісії ОСББ “СВОБОДА-43” отримати під власний підпис звітність, зазначену в п.5 даних Загальних зборів, та зобов`язано ревізійну комісію у місячний термін (до 15.06.2025) зробити її перевірку з оформленням акту ревізії фінансово-господарської діяльності ОСББ “СВОБОДА-43” У періоді з 03.12.2022 по 30.04.2025 з підписом усіх членів ревізійної комісії та оприлюднити серед співвласників ОСББ “СВОБОДА-43”. Починаючи з 15.06.2025 зобов`язано правління ОСББ “СВОБОДА-43” кожний рік не пізніше 15 червня поточного року надавати ревізійній комісії ОСББ “СВОБОДА-43” детальну звітність про рух грошових коштів згідно п.4 даних Загальних зборів ОСББ “СВОБОДА-43”.
Підсумки голосування:
"За" - 58 співвласник, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 3750,5 кв.м, що становить 53,70 % від загальної кількості голосів співвласників або їх представників присутніх на загальних зборах;
"Проти" - 0 співвласників, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 0,00 кв.м, що становить 0, % від загальної кількості голосів співвласників або їх представників присутніх на загальних зборах.
За результатом голосування по питанню сьомому порядку денного уповноважено Правління ОСББ “СВОБОДА-43” укласти договір щодо водопостачання та водовідведення у будинку за адресою: АДРЕСА_2 .
"За" - 58 співвласник, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 3750,5 кв.м, що становить 53,70 % від загальної кількості голосів співвласників або їх представників присутніх на загальних зборах;
"Проти" - 0 співвласників, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 0,00 кв.м, що становить 0, % від загальної кількості голосів співвласників або їх представників присутніх на загальних зборах.
За результатом голосування по питанню восьмому порядку денного уповноважено правління ОСББ "СВОБОДА-43” призначити відповідальних осіб, які мають необхідні знання та досвід роботи, щодо обслуговування сантехнічного та електричного загальнобудинкового обладнання будинку за адресою: АДРЕСА_2 .
"За" - 58 співвласник, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 3750,5 кв.м, що становить 53,70 % від загальної кількості голосів співвласників або їх представників присутніх на загальних зборах;
"Проти" - 0 співвласників, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 0,00 кв.м, що становить 0, % від загальної кількості голосів співвласників або їх представників присутніх на загальних зборах.
За результатом голосування по питанню дев`ятому порядку денного затверджено наступний порядок сплати: внески сплачуються до 25 числа кожного місяця, наступного за розрахунковим місяцем, на розрахунковий рахунок ОСББ установі банку. Затвердити звірку внесків та оплат за спожиті послуги співвласників ОСББ “СВОБОДА-43” шляхом звернення співвласників ОСББ “СВОБОДА-43” до правління до 01.09.2025.
Підсумки голосування:
"За" - 57 співвласник, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 3677,8 кв.м, що становить 52,77 % від загальної кількості голосів співвласників або їх представників присутніх на загальних зборах;
"Проти" - 1 співвласників, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 68,9 кв.м, що становить 0,92 % від загальної кількості голосів співвласників або їх представників присутніх на загальних зборах.
Додатком до даного Протоколу є перелік співвласників які взяли участь у загальних зборах ОСББ “СВОБОДА-43” у тому числі дистанційно з використанням технічних засобів електронних комунікацій у режимі відеоконференції або письмовому опитуванні (т.1, а.с.29-31).
Відповідно до Журналу присутніх співвласників або їх представників на Загальних зборах ОСББ "СВОБОДА-43" від 30.04.2025 (т.2, а.с.17-23), в Загальних зборах особисто взяли участь наступні співвласники:
1. власник квартири АДРЕСА_19 , особисто була присутня представник за довіреністю ОСОБА_30 ;
2. власник квартири АДРЕСА_17 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_16 , на зборах була присутня особисто;
3. власник квартири АДРЕСА_22 , на зборах була присутня особисто;
4. власник квартири АДРЕСА_23 , на зборах була присутня особисто;
5. власник квартири АДРЕСА_24 , на зборах була присутня особисто;
6. власник квартири АДРЕСА_25 , на зборах була присутня представник за довіреністю ОСОБА_30 ;
7. власник квартири АДРЕСА_26 , на зборах була присутня представник за довіреністю ОСОБА_30 ;
8. власник квартири АДРЕСА_27 , на зборах був присутній особисто;
9. власник квартири АДРЕСА_28 , на зборах була присутня особисто;
10. квартира АДРЕСА_29 , власник ОСОБА_41 , особисто був присутній ОСОБА_42 ;
11. квартира АДРЕСА_29 , власник ОСОБА_43 , особисто був присутній ОСОБА_42 ;
12. власник квартири АДРЕСА_30 , на зборах була присутня особисто;
13. власник квартири АДРЕСА_30 , на зборах був присутній особисто;
14. власник квартири АДРЕСА_31 , на зборах була присутня особисто;
15. власник квартири АДРЕСА_32 , на зборах був присутній представник за довіреністю ОСОБА_28 ;
16. власник квартири АДРЕСА_33 в, на зборах був присутній особисто;
17. власник квартири АДРЕСА_34 , на зборах був присутній особисто;
18. власник квартири АДРЕСА_35 , на зборах був присутній представник за довіреністю ОСОБА_44 ;
19. власник квартири АДРЕСА_33 з, на зборах була присутня особисто;
20. власник квартири АДРЕСА_36 , на зборах була присутня представник за довіреністю ОСОБА_30 ;
21. власник квартири АДРЕСА_37 , на зборах був присутній особисто;
22.власник квартири АДРЕСА_38 , на зборах був присутній представник за довіреністю ОСОБА_14 ;
23. власник квартири АДРЕСА_39 , на зборах була присутня особисто;
24. власник квартири АДРЕСА_40 , на зборах був присутній особисто;
25. власник квартири АДРЕСА_41 , на зборах була присутня особисто;
26. власник квартири АДРЕСА_42 , на зборах була присутня особисто;
27. власник квартири АДРЕСА_15 , на зборах була присутня особисто;
28. власник квартири АДРЕСА_43 , на зборах була присутня особисто;
29. власник квартири АДРЕСА_44 , на зборах була присутня представник за довіреністю ОСОБА_45 ;
30. власник квартири АДРЕСА_45 , на зборах був присутній представник за довіреністю ОСОБА_44 ;
31. власник квартири АДРЕСА_46 , на зборах була присутня особисто;
32. власник квартири АДРЕСА_47 ж, на зборах була присутня особисто;
33. власник квартири АДРЕСА_48 , на зборах був присутній особисто.
У матеріалах справи наявні копії Листів опитування від 30.04.2025 (1-е питання порядку денного) (т.2, а.с.24-54) та копії Листів опитування від 30.04.2025 (2-9 питання порядку денного) (т.2, а.с. 55-180).
Відповідно до Листів опитування співвласників які були присутні на загальних зборах 30.04.2025 (1-е питання порядку денного) участь в опитуванні з цього питання взяли власники квартир - АДРЕСА_19 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_23 , АДРЕСА_24 , АДРЕСА_25 , АДРЕСА_26 , АДРЕСА_27 , АДРЕСА_28 , АДРЕСА_29 , АДРЕСА_49 , АДРЕСА_50 , АДРЕСА_51 , АДРЕСА_52 в, АДРЕСА_53 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_54 , АДРЕСА_52 з, АДРЕСА_55 , АДРЕСА_56 , АДРЕСА_57 , АДРЕСА_58 , АДРЕСА_59 , АДРЕСА_60 , АДРЕСА_61 , АДРЕСА_62 , 
АДРЕСА_63 до Листів опитування від 30.04.2025 (2-9 питання порядку денного) участь в опитуванні з цих питань взяли власники квартир - АДРЕСА_19 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_23 , АДРЕСА_24 , АДРЕСА_64 , АДРЕСА_65 , АДРЕСА_66 , АДРЕСА_25 , АДРЕСА_67 , АДРЕСА_26 , АДРЕСА_27 , АДРЕСА_28 , АДРЕСА_68 , АДРЕСА_69 , АДРЕСА_70 , АДРЕСА_71 , АДРЕСА_29 , АДРЕСА_49 , АДРЕСА_50 , АДРЕСА_72 , АДРЕСА_51 , АДРЕСА_52 в, АДРЕСА_53 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_73 , АДРЕСА_74 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_75 , АДРЕСА_76 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_55 , АДРЕСА_56 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_57 , АДРЕСА_58 , АДРЕСА_59 , АДРЕСА_77 , АДРЕСА_78 , АДРЕСА_79 , АДРЕСА_60 , АДРЕСА_61 , АДРЕСА_80 , 73, 77, 80в, 80д, 80з, 80ж, 80и.
Серед вказаних власників квартир, власники квартири - АДРЕСА_81 , АДРЕСА_65 , АДРЕСА_66 , АДРЕСА_25 , АДРЕСА_67 , АДРЕСА_68 , АДРЕСА_69 , АДРЕСА_70 , АДРЕСА_71 , АДРЕСА_72 , АДРЕСА_82 , АДРЕСА_52 з, АДРЕСА_83 , АДРЕСА_84 , АДРЕСА_74 , АДРЕСА_75 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_75 , АДРЕСА_76 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_55 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_77 , АДРЕСА_78 , АДРЕСА_79 , АДРЕСА_80 , АДРЕСА_85 , не були особисто присутніми на загальних зборах та взяли участь лише в письмовому опитуванні.
Протоколом засідання правління ОСББ “СВОБОДА-43” від 09.05.2025 (т.1, а.с.105) вирішено припинити повноваження голови правління ОСББ “СВОБОДА-43” ОСОБА_1 з 12.05.2025, обрано нову голову правління ОСББ “СВОБОДА-43” ОСОБА_46 з 13.05.2025.
Відповідно до Наказу ОСББ “СВОБОДА-43” №02 від 12.05.2025 (т.1, а.с. 106), ОСОБА_39 приступила до обов`язків голови правління ОСББ “СВОБОДА-43” на громадських засадах з 13.05.2025.
Звертаючись із даним позовом до суду першої інстанції, позивач стверджував наступне:
- всупереч положень Статуту ОСББ “СВОБОДА-43” та Законів України “Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку”, “Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку”, про проведення 30.04.2025 загальних зборів співвласники ОСББ “СВОБОДА-43” не повідомлялися під розписку та/або шляхом направлення рекомендованих листів із письмовими повідомленнями. Також, не було інформації у загальнодоступних місцях при вході до кожного під`їзду багатоквартирного будинку;
- оспорюваний Протокол Загальних зборів не містить дати його складання;
- змінив, з грубим порушенням Статуту та законодавства, керівництво ОСББ «СВОБОДА-43», ОСОБА_39 фактично, монопольно отримала можливість впливати на всі питання життєдіяльності об`єднання та будинків в цілому. ОСОБА_39 , яка не є співвласником ОСББ «СВОБОДА-43», як Голова правління та член правління, отримала доступ до документації багатоквартирного будинку та рахунків об`єднання;
- повноваження Голови правління, надали можливість ОСОБА_39 безперешкодно вчиняти дії, що суперечать інтересам співвласників ОСББ «СВОБОДА-43» та спрямовані на користь на користь ОСОБА_47 та ОСОБА_24 , які є самими крупними боржниками по внесках на управління;
- 30.04.2025 загальними зборами прийнято рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів та недостатністю кількості голосів для прийняття будь-яких рішень. 5 листків письмового опитування було підроблено. Зокрема, було підроблено листки опитування з голосуванням «за» по питанням порядку денного від імені власників квартир: 1) квартири АДРЕСА_86 – власник ОСОБА_3 (представник ОСОБА_8 ); 2) квартири АДРЕСА_87 – власник ОСОБА_9 ; 3) квартири АДРЕСА_88 – власник ОСОБА_6 ; 4) квартири АДРЕСА_1 – власник ОСОБА_5 ; 5) квартири АДРЕСА_89 – власник ОСОБА_4 ;
- підпис голови загальних зборів співвласників від 30.04.2025 не засвідчено органами нотаріату України або нотаріусами, що здійснюють нотаріальну діяльність індивідуально в порядку абз.1 п.6 ч.1 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».
Також, у наданій заяві по суті справи, відповіді на відзив, позивач додатково зазначив таке:
- у розділі IV протоколу “Додаток”, в графі «Документ, що підтверджує право власності на квартиру/нежитлове приміщення та/або документ, що надає повноваження на голосування від імені співвласника (для представника)» відповідачем не зазначено усю інформацію про документи, що надають повноваження представникам співвласників на голосування від імені співвласників, а саме довіреностей (дата, номер, органу нотаріату, яким посвідчено довіреність та внесено запис до Єдиного реєстру довіреностей) відносно окремих співвласників;
- під час ознайомлення позивачем з наданими відповідачем на виконання ухвали суду від 05.08.2025 листками письмового опитування разом з «Журналом присутніх співвласників та представників на Загальних зборах ОСББ «СВОБОДА-43» від 30.04.2025» виявлено ще декілька підроблених листків письмового опитування, зокрема: 1) квартири АДРЕСА_90 – власник ОСОБА_10 ; 2) квартири АДРЕСА_91 – власник ОСОБА_12 ; 3) квартири АДРЕСА_92 – власник ОСОБА_11 ; 4) квартири АДРЕСА_93 – власник ОСОБА_13 ; 5) квартири АДРЕСА_94 – власник ОСОБА_7 .
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відмовив у їх задоволенні у повному обсязі.
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дослідивши наявні матеріали справи, доводи та вимоги учасників справи, дійшла наступних висновків. 
Частинами 1, 2 статті 14 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Позовом у процесуальному розумінні є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві викладає предмет і підстави позову.
Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить ухвалити судове рішення. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин. 
Підстави позову становлять ті обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, вказуючи при цьому на докази, що стверджують позов, зокрема, факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення. 
Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.
В свою чергу, на суд покладений обов`язок перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.
Отже, предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно з статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
У частині 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України зазначається, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Отже, зазначені норми закону визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Тобто правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів.
Застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством). Відсутність (недоведеність) будь-якої із зазначених умов унеможливлює задоволення позову.
Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлене у заявлений спосіб. Позов може бути задоволений лише у випадку встановлення факту порушення, не визнання або оспорення відповідачем (відповідачами) прав, свобод чи інтересів позивача. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. 
Заявляючи позов про визнання недійсним рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку позивач має довести (підтвердити) в установленому законом порядку протиправність рішення та, яким чином оспорюване ним рішення порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Отже, суд має з`ясувати чи було порушено право позивача, і у чому саме полягає таке порушення та яким чином може бути відновлено у цьому спорі, і у залежності від встановлених обставин справи вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для його захисту (див. постанову Верховного Суду від 22.11.2023 у справі № 916/2929/22).
Відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові (див. постанову Верховного Суду від 22.11.2023 у справі № 917/1531/21).
Верховний Суд у постанові від 15.11.2023 у справі № 917/1891/21 за позовами співвласника багатоквартирного будинку до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку щодо оскарження рішення загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку зазначив, що виключно встановлення окремих порушень під час скликання та проведення загальних зборів учасників юридичних осіб не призводить до обов`язкового визнання недійсним рішення таких зборів. При цьому Верховний Суд констатував, що інтереси окремого власника можуть не збігатися з інтересами інших співвласників багатоквартирного будинку. Тому, вирішуючи питання щодо визнання недійсними рішення загальних зборів, суди мають враховувати баланс інтересів усіх співвласників та самого об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, уникати зайвого втручання в питання діяльності об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, які вирішуються загальними зборами співвласників.
Розглядаючи спір про визнання недійсними рішень загальних зборів з підстав порушень, допущених під час скликання та проведення загальних зборів, суд повинен встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів позивача. Також суд повинен у кожному конкретному випадку оцінити характер порушення, враховуючи баланс інтересів як позивача, так і інших співвласників ОСББ. 
Верховний Суд у постанові від 08.02.2022 у справі № 918/964/20 вказав на необхідність врахування принципу пропорційності - справедливої рівноваги (балансу) між інтересами співвласників багатоквартирного будинку, які реалізують свої права на участь в управлінні ОСББ, і які були присутні на загальних зборах, та інтересами позивача.
Відносини у ОСББ мають свою специфіку, яка істотно відрізняє їх від відносин у рамках товариств з обмеженою відповідальністю та інших господарських товариств, які створюються з метою отримання прибутку (постанова Верховного Суду від 18.04.2024 у справі №924/560/23).
У постанові від 16.08.2023 у справі №904/1711/22 Верховний Суд звертав увагу на специфіку відносин між співвласниками у ОСББ і, зокрема, зазначав таке: 
- ОСББ є неприбутковою організацією, яка на відміну від господарських товариств при проведенні зборів, в тому числі і шляхом письмового опитування, як правило не користується кваліфікованою правовою допомогою, через що можливими є незначні процедурні помилки в організації та проведенні зборів, які не повинні слугувати підставою для скасування рішень ОСББ з питань спільного управління майном. Крім того, на відміну від господарських товариств з невеликою кількістю учасників в ОСББ є певна, і часто доволі значна частина співвласників, які не прагнуть брати активну участь у вирішенні питань управління об`єднанням, вони не приходять на збори, не беруть участь у письмових опитуваннях. Тому проведення кожних зборів вимагає значних зусиль від органів управління або ініціативної групи по скликанню зборів, інформуванню співвласників, вручення та отримання заповнених бюлетенів;
- визнання рішень щодо обрання органів управління, затвердження кошторису та розміру внесків, інших важливих для діяльності ОСББ рішень недійсними в судовому порядку, як правило, відбувається через значний проміжок часу після їх прийняття і має негативні наслідки на діяльність ОСББ, адже створює ситуацію правової невизначеності для всіх співвласників і самого ОСББ. За таких умов суд повинен приділяти ще більше уваги дослідженню питань балансу інтересів співвласників ОСББ, з`ясуванню того, яке саме право співвласника було порушено оскаржуваним рішенням і можливості його відновлення саме через скасування рішень, а не іншим шляхом;
- суд має утримуватися від зайвого втручання в питання діяльності ОСББ, в тому числі і шляхом скасування рішень, у разі, якщо вони поза жодним сумнівом підтримані більшістю співвласників і за своїм змістом не мають ознак дискримінації або іншого порушення прав чи законних інтересів конкретного співвласника, який оскаржує такі рішення в судовому порядку.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 02.05.2024 у справі № 910/10400/22, від 18.10.2023 у справі № 924/1225/21.
З огляду на наведене, для визнання недійсними рішень загальних зборів співвласників, що оскаржуються з підстав порушення порядку скликання та проведення зборів, позивач має довести, а суд встановити наявність порушених прав та/або інтересів позивача як співвласника оспорюваним рішенням загальних зборів. Тобто суду необхідно з`ясувати, які саме права та/або інтереси позивача порушені кожним окремим оспорюваним рішенням загальних зборів. 
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 918/964/20, від 22.09.2022 у справі № 924/1146/21, від 17.11.2022 у справі № 904/7841/21, від 24.11.2022 у справі № 914/343/22.
У даному випадку, як вбачається з наявних матеріалів справи, та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_95 . 
Також, 03.12.2022 загальними зборами співвласників ОСББ “СВОБОДА-43” обрано Правління, до складу якого включено: ОСОБА_1 , ОСОБА_48 та ОСОБА_22 . Також, 03.12.2022, загальними зборами обрано Голову правління – ОСОБА_1 . Вказані обставини підтверджуються копією протоколу №1 від 03.12.2022, копією Статуту та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
В той же час, оскаржуваним позивачем рішенням Загальних зборів ОСББ “СВОБОДА-43” від 30.04.2025, серед іншого, було вирішено питання про припинення повноважень попереднього складу правління ОСББ “СВОБОДА-43”, зокрема ОСОБА_1 , зобов`язано ОСОБА_1 , як голову правління ОСББ “СВОБОДА-43” в періоді з 03.12.2022 по 30.04.2025, надати не пізніше 15.05.2025 кожному члену ревізійної комісії ОСББ “СВОБОДА-43” детальну звітність про рух грошових коштів по всім банківським рахункам ОСББ “СВОБОДА-43” за період з 03.12.2022 по 30.04.2025.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуваним рішенням Загальних зборів ОСББ “СВОБОДА-43” від 30.04.2025 могли бути порушені права та інтереси позивача, оскільки за результатами його ухвалення ОСОБА_1 було усунуто з посади голови Правління ОСББ, та відповідно такі обставини (щодо наявності або відсутності відповідних порушень під час скликання та проведення оспорюваних загальних зборів), підлягають встановленню судом. 
А тому, колегія суддів відхиляє доводи відповідача, які ґрунтуються на тому, що позивачем під час звернення із даним позовом до суду не доведено порушення її прав та інтересів, у зв`язку із прийняттям оскаржуваного рішення Загальних зборів ОСББ “СВОБОДА-43” від 30.04.2025.
Щодо посилання позивача на неналежне повідомлення співвласників ОСББ “СВОБОДА-43” про проведення оспорюваних загальних зборів, колегія суддів зазначає таке. 
Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначає Закон України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку". 
За приписами ст. 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (тут й надалі в редакції чинній станом на час проведення оспорюваних загальних зборів) об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майн. Співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.
Згідно з ст. 7 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" Статут об`єднання складається відповідно до типового статуту, який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства.
У відповідності до ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. 
Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. 
Загальні збори скликаються і проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників.
Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку.
Статтею 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначено, що повідомлення про проведення установчих зборів направляється ініціатором установчих зборів не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення установчих зборів.
Також даною статтею визначено, що у повідомленні про проведення установчих зборів повинна міститися інформація про: 1) ініціатора установчих зборів; 2) дату, час та місце проведення установчих зборів; 3) порядок денний установчих зборів; 4) наявність/відсутність технічної можливості для участі співвласників в установчих зборах дистанційно в режимі відеоконференції із зазначенням інформації щодо підключення до неї.
Такі ж самі положення щодо змісту повідомлення містить частина 8 статті 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".
Відповідно до п. 3.6 Статуту ОСББ “СВОБОДА-43”, Загальні збори скликаються і проводяться Правлінням Об`єднання або ініціативною групою не менш як трьох співвласників.
Правління (ініціативна група) не менше ніж за 14 днів до дати проведення Загальних зборів вручає кожному співвласнику під розписку або направляє рекомендованим листом на адресу квартири або нежитлового приміщення, що належить співвласникам в будинку, письмове повідомлення про проведення загальних зборів. У повідомленні про проведення Загальних зборів зазначається, з чиєї ініціативи скликаються збори, місце і час проведення, проект порядку денного. Час і місце проведення Загальних зборів обираються зручними для більшості можливих Учасників зборів.
Як було встановлено судом, та не заперечується учасниками справи, співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 є 108 осіб.
Ініціативною групою в складі семи співвласників багатоквартирного будинку, а саме ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 було ініційовано проведення 30.04.2025 Загальних зборів ОСББ “СВОБОДА-43”.
Колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи наявна копія зазначеного повідомлення в якому зазначено, що проведення Загальних зборів відбувається з ініціативи ініціативної групи у складі семи співвласників будинку, зазначено місце та час їх проведення а також викладено проект порядку денного даних Загальних зборів. Відповідно до Списку співвласників багатоквартирного будинку ОСББ "СВОБОДА-43" від 15.04.2025 (т.1, а.с. 155-155), повідомлення про проведення загальних зборів особисто отримав 21 співвласник ОСББ “СВОБОДА-43”. 
Крім того в матеріалах справи наявні копії 87 поштових накладних від 15.04.2025 про направлення поштових повідомлень співвласникам, які особисто не отримували повідомлення про проведення загальних зборів (т.1, а.с.139 - 153), в тому числі ОСОБА_1 , що вбачається з відповідної поштової накладної та трекінгу Укрпошти за №6509601358079, згідно якого поштове відправлення було вручено одержувачу 30.04.2025 (т.1, а.с.154).
Наведене, відповідно свідчить про те, що ініціативна група повідомила співвласників багатоквартирного будинку про проведення загальних зборів, як особисто (21 співвласника), так і шляхом направлення рекомендованих листів (87 співвласників), у строки що відповідають строкам встановленим законодавством (10 днів) та Статутом Об`єднання (14 днів), оскільки такі повідомлення були врученні/направлені за 15 днів до дати проведення Загальних зборів, а саме 15.04.2025, у той час як оспорювані Загальні збори ОСББ “СВОБОДА-43” проведено 30.04.2025.
Колегія суддів також зазначає, що у наявних матеріалах справи містяться фото розміщеного у місці загального користування повідомлення про проведення Загальних зборів ОСББ “СВОБОДА-43” - 30.04.2025 (т.1, а.с. 159-162).
Крім того, колегія суддів відзначає, що позивач у поданій до суду першої інстанції позовній заяві зазначила, що про проведення загальних зборів ОСББ "СВОБОДА-43" їй стало відомо 18.04.2025, та вона не заперечує свою присутність на таких зборах.
Виходячи з вищенаведене, судова колегія вважає, що ініціативною групою було дотримано порядок повідомлення співвласників багатоквартирного будинку про проведення загальних зборів, як в частині строків повідомлення так і належного повідомлення кожного співвласника будинку.
Верховний Суд у постанові від 22.09.2022 у справі №924/1146/21 виснував, що порушення порядку повідомлення співвласника під час скликання та проведення загальних зборів не призводить до обов`язкового визнання недійсним рішення таких зборів. Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів є їх прийняття за відсутності кворуму, прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів. 
Зважаючи на вказані висновки Верховного Суду, неповідомлення або неналежне повідомлення співвласника багатоквартирного будинку про проведення загальних зборів не завжди є підставою для визнання таких зборів недійсними. 
Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з порушенням прямих вказівок закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів або в разі неможливості встановлення наявності кворуму; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства; відсутність протоколу загальних зборів.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2025 у справі №924/1270/23, від 16.01.2025 у справі №916/1126/24. 
Встановлення окремих порушень під час скликання та проведення загальних зборів учасників юридичних осіб не призводить до обов`язкового визнання недійсним рішення таких зборів.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних (установчих) зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень. 
Верховний Суд у постанові від 08.02.2022 у справі № 918/964/20 вказав на необхідність врахування принципу пропорційності - справедливої рівноваги (балансу) між інтересами співвласників багатоквартирного будинку, які реалізують свої права на участь в управлінні ОСББ, і які були присутні на загальних зборах, та інтересами позивача. 
Також Верховний Суд у постанові від 20.04.2023 у справі № 914/2547/21 зазначив, що інтереси окремого власника можуть не збігатися з інтересами інших співвласників багатоквартирного будинку. Тому, вирішуючи питання щодо визнання недійсними рішення загальних зборів, суди мають враховувати баланс інтересів усіх співвласників та самого ОСББ, уникати зайвого втручання у питання діяльності ОСББ, які вирішуються загальними зборами співвласників. 
Крім того, Верховний Суд неодноразово висловлювався, що у разі, якщо спірне рішення загальних зборів спрямоване на забезпечення утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, суд має враховати принцип пропорційності - справедливої рівноваги (балансу) між інтересами одного співвласника на протидію інтересів інших співвласників багатоквартирного будинку, які реалізують свої права на участь в управлінні справами об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, були присутні на загальних зборах та прийняли оспорюване рішення.
Отже, позивач, звертаючись з відповідним позовом, повинен довести, які саме порушення були допущені, чи є вони такими, що їх неможливо усунути, яким саме чином порушують його права чи законні інтереси, зазначити яке його право та у який спосіб може бути відновлено внаслідок задоволення цього позову, та обґрунтувати співмірність балансу своїх прав, законних інтересів та прав і законних інтересів інших учасників.
Колегія суддів зазначає, що за приписами ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема обрання членів правління об`єднання.
Кожний співвласник (його представник) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки загальної площі квартири або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Якщо одна особа є власником квартир (квартири) та/або нежитлових приміщень, загальна площа яких становить більш як 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, кожний співвласник має один голос незалежно від кількості та площі квартир або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.
Статутом об`єднання може бути встановлено інший порядок визначення кількості голосів, що належать кожному співвласнику на загальних зборах.
Рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як дві третини загальної кількості усіх співвласників, а в разі якщо статутом не передбачено прийняття таких рішень, - більшістю голосів. З інших питань рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості співвласників.
Якщо в результаті проведення загальних зборів для прийняття рішення не набрано кількості голосів "за" або "проти", встановленої частиною чотирнадцятою цієї статті, проводиться письмове опитування серед співвласників, які не голосували на загальних зборах. Письмове опитування співвласників проводиться протягом 15 календарних днів з дати проведення загальних зборів. Якщо протягом цього строку необхідну кількість голосів "за" не набрано, рішення вважаються неприйнятими.
Рішення приймається шляхом поіменного голосування. Під час підрахунку голосів враховуються і голоси, подані співвласниками під час проведення загальних зборів, і голоси, подані під час письмового опитування. Рішення оформляється особистим підписом кожного, хто проголосував, із зазначенням результату голосування ("за" чи "проти").
Для керівництва поточною діяльністю об`єднання обирається правління. Правління має право приймати рішення з питань діяльності об`єднання, визначених статутом. Правління є виконавчим органом об`єднання і підзвітне загальним зборам. Порядок обрання та відкликання членів правління, їх кількісний склад та строки обрання встановлюються загальними зборами.
За пунктами 3.1 - 3.2 Статуту, органами управління Об`єднання є Загальні збори співвласників, Правління. Вищим органом управління Об`єднання є Загальні збори. Загальні збори вправі приймати рішення з усіх питань діяльності. 
Відповідно до п. 3.3 Статуту, до виключної компетенції Загальних зборів належить, зокрема, обрання членів Правління Об`єднання.
За пунктом 3.8 Статуту, кожний співвласник (його представник) на Загальних зборах під час голосування має один голос.
Пунктом 3.9 Статуту визначено, що рішення на Загальних зборах приймаються шляхом відкритого голосування.
Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосували співвласники (їхні представники), які разом мають більше половини від загальної кількості голосів співвласників. Рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як дві третини загальної кількості усіх співвласників.
З інших питань рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості співвласників.
Рішення Загальних зборів викладається письмово та засвідчується особистим підписом кожного, хто проголосував, із зазначенням результату його голосування (“за”, “проти”, “утримався”). 
Загальні збори можуть встановити інший порядок голосування на зборах та прийняття рішень на них.
Згідно з п. 3.10 Статуту, якщо в результаті проведення Загальних зборів для прийняття рішення не набрано кількості голосів “за”, “проти”, “утримався”, встановленої пунктом 3.9. цього розділу, ініціатором зборів (правлінням або ініціативною групою) проводиться письмове опитування серед співвласників, які не голосували на Загальних зборах.
Письмове опитування співвласників проводиться протягом 15 календарних днів з дати набрано, відповідні рішення вважаються неприйнятими. проведення Загальних зборів. Якщо протягом цього строку необхідну кількість голосів “за” не набрано, відповідні рішення вважаються неприйнятними.
Відповідно до п. 3.11 Статуту, під час підрахунку голосів враховуються і голоси, подані співвласниками під час проведення загальних зборів, і голоси, подані під час письмового опитування.
Так, 30.04.2026 відбулись загальні збори співвласників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СВОБОДА-43", оформлені Протоколом №2025/0430.
Згідно з відомостями, які містяться у Протоколі №2025/0430 загальна кількість співвласників багатоквартирного будинку та членів ОСББ "СВОБОДА-43" становить 108 осіб.
Судова колегія зауважує, що учасниками справи у заявах по суті справи не висловлено жодних заперечень з приводу того, що загальна кількість співвласників ОСББ "СВОБОДА-43" складає саме 108 осіб. Загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень - 6478,01 кв.м.
Участь у зборах (особисто та/або через представників) взяли 31 особи, яким належить квартири та/або нежитлові приміщення загальною площею 2134,6 кв.м, та у письмовому опитуванні (особисто та/або через представників) взяли участь 28 осіб, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення загальною площею 1698,7 кв.м.
Додатком № 4 до протоколу №2025/0430 Загальних зборів ОСББ "СВОБОДА-43" є перелік співвласників які взяли участь у загальних зборах ОСББ “СВОБОДА-43” у тому числі дистанційно з використанням технічних засобів електронних комунікацій у режимі відеоконференції або письмовому опитуванні (т.1, а.с.29-31).
Відповідно до зазначеного додатку участь у загальних зборах взяли наступні співвласники будинку:
1. власник квартири АДРЕСА_96 ;
2. власник квартири АДРЕСА_17 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_16 , загальна площа 378,07 кв.м, частка 1/1;
3. власник квартири АДРЕСА_22 , загальна площа 44,5 кв.м, частка 1/1;
4. власник квартири АДРЕСА_23 , загальна площа 69,5 кв.м, частка 1/1;
5. власник квартири АДРЕСА_24 , загальна площа 44,8 кв.м, частка 1/1;
6. власник квартири АДРЕСА_25 , загальна площа 71,5 кв.м, частка 1/1;
7. власник квартири АДРЕСА_26 , загальна площа 70,4 кв.м, частка 1/1;
8. власник квартири АДРЕСА_27 , загальна площа 74,0 кв.м, частка 1/1;
9. власник квартири АДРЕСА_28 , загальна площа 72,1 кв.м, частка 1/1;
10. власник квартири АДРЕСА_29 , загальна площа 70,4 кв.м, частка 1/2;
11. власник квартири АДРЕСА_29 , загальна площа 70,4 кв.м, частка 1/2;
12. власник квартири АДРЕСА_30 , загальна площа 69,0 кв.м, частка 1/2;
13. власник квартири АДРЕСА_30 , загальна площа 69,0 кв.м, частка 1/2;
14. власник квартири АДРЕСА_97 , загальна площа 45,1 кв.м, частка 1/1;
15. власник квартири АДРЕСА_32 , загальна площа 69,0 кв.м, частка 1/1;
16. власник квартири АДРЕСА_98 ;
17. власник квартири АДРЕСА_34 , загальна площа 64,2 кв.м, частка 1/1;
18. власник квартири АДРЕСА_99 ;
19. власник квартири АДРЕСА_33 з, загальна площа 82,8 кв.м, частка 1/1;
20. власник квартири АДРЕСА_36 , загальна площа 64,3 кв.м, частка 1/1;
21. власник квартири АДРЕСА_37 , загальна площа 68,9 кв.м, частка 1/1;
22. власник квартири АДРЕСА_38 , загальна площа 69,1 кв.м, частка 1/1;
23. власник квартири АДРЕСА_39 , загальна площа 64,5 кв.м, частка 1/1;
24. власник квартири АДРЕСА_40 , загальна площа 44,0 кв.м, частка 1/1;
25. власник квартири АДРЕСА_41 , загальна площа 69,8 кв.м, частка 1/1;
26. власник квартири АДРЕСА_42 , загальна площа 70,1 кв.м, частка 1/1;
27. власник квартири АДРЕСА_43 , загальна площа 46,0 кв.м, частка 1/1;
28. власник квартири АДРЕСА_100 ;
29. власник квартири АДРЕСА_46 , загальна площа 64,5 кв.м, частка 1/1,
30. власник квартири 
АДРЕСА_101 . власник квартири АДРЕСА_102 ;
32. власник квартири АДРЕСА_103 ;
33. власник квартири АДРЕСА_103 ;
34. власник квартири АДРЕСА_88 , загальна площа 70,6 кв.м, частка 1/1;
35. власник квартири АДРЕСА_104 , загальна площа 65,6 кв.м, частка 1/2;
36. власник квартири АДРЕСА_104 , загальна площа 65,6 кв.м, частка 1/2;
37. власник квартири АДРЕСА_31 , загальна площа 45,4 кв.м, частка 1/1;
38. власник квартири АДРЕСА_105 , загальна площа 64,5 кв.м, частка 1/2;
39. власник квартири АДРЕСА_105 , загальна площа 64,5 кв.м, частка 1/2;
40. власник квартири АДРЕСА_90 , загальна площа 63,6 кв.м, частка 1/1;
41. власник квартири АДРЕСА_106 , загальна площа 72,7 кв.м, частка 1/1;
42. власник квартири АДРЕСА_91 , загальна площа 63,6 кв.м, частка 1/1;
43. власник квартири АДРЕСА_107 , загальна площа 45,3 кв.м, частка 1/1;
44. власник квартири АДРЕСА_108 , загальна площа 69,7 кв.м, частка 1/1;
45. власник квартири АДРЕСА_109 ;
46. власник квартири АДРЕСА_110 , загальна площа 21,4 кв.м, частка 1/1;
47. власник квартири АДРЕСА_92 , загальна площа 43,6 кв.м, частка 1/1;
48. власник квартири АДРЕСА_111 , загальна площа 68,8 кв.м, частка 1/2;
49. власник квартир АДРЕСА_112 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_113 , загальна площа 248,0 кв.м, частка 1/2, 1/1;
50. власник квартири АДРЕСА_2 , загальна площа 68,9 кв.м, частка 1/2;
51. власник квартири АДРЕСА_114 , загальна площа 68,9 кв.м, частка 1/1;
52. власник квартири АДРЕСА_115 ;
53. власник квартири АДРЕСА_1 , загальна площа 68,7 кв.м, частка 1/1;
54. власник квартири АДРЕСА_21 , загальна площа 64,4 кв.м, частка 5/12;
55. власник квартири АДРЕСА_21 , загальна площа 64,4 кв.м, частка 1/1;
56. власник квартири АДРЕСА_93 , загальна площа 69,8 кв.м, частка 1/1;
57. власник квартири АДРЕСА_116 , загальна площа 65,5 кв.м, частка 1/1;
58. власник квартири АДРЕСА_87 , загальна площа 66,1 кв.м, частка 1/1;
59. власник квартири АДРЕСА_94 , загальна площа 16,1 кв.м, частка 1/1.
Відповідно до Журналу присутніх співвласників або їх представників на Загальних зборах ОСББ "СВОБОДА-43" від 30.04.2025 (т.2, а.с.17-23), в Загальних зборах особисто взяли участь наступні співвласники:
1. власник квартири АДРЕСА_19 , особисто була присутня представник за довіреністю ОСОБА_30 ;
2. власник квартири АДРЕСА_17 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_16 , на зборах була присутня особисто;
3. власник квартири АДРЕСА_22 , на зборах була присутня особисто;
4. власник квартири АДРЕСА_23 , на зборах була присутня особисто;
5. власник квартири АДРЕСА_24 , на зборах була присутня особисто;
6. власник квартири АДРЕСА_25 , на зборах була присутня представник за довіреністю ОСОБА_30 ;
7. власник квартири АДРЕСА_26 , на зборах була присутня представник за довіреністю ОСОБА_30 ;
8. власник квартири АДРЕСА_27 , на зборах був присутній особисто;
9. власник квартири АДРЕСА_28 , на зборах була присутня особисто;
10. квартира АДРЕСА_29 , власник ОСОБА_41 , особисто був присутній ОСОБА_42 ;
11. квартира АДРЕСА_29 , власник ОСОБА_43 , особисто був присутній ОСОБА_42 ;
12. власник квартири АДРЕСА_30 , на зборах була присутня особисто;
13. власник квартири АДРЕСА_30 , на зборах був присутній особисто;
14. власник квартири АДРЕСА_31 , на зборах була присутня особисто;
15. власник квартири АДРЕСА_32 , на зборах був присутній представник за довіреністю ОСОБА_28 ;
16. власник квартири АДРЕСА_33 в, на зборах був присутній особисто;
17. власник квартири АДРЕСА_34 , на зборах був присутній особисто;
18. власник квартири АДРЕСА_35 , на зборах був присутній представник за довіреністю ОСОБА_44 ;
19. власник квартири АДРЕСА_33 з, на зборах була присутня особисто;
20. власник квартири АДРЕСА_36 , на зборах була присутня представник за довіреністю ОСОБА_30 ;
21. власник квартири АДРЕСА_37 , на зборах був присутній особисто;
22.власник квартири АДРЕСА_38 , на зборах був присутній представник за довіреністю ОСОБА_14 ;
23. власник квартири АДРЕСА_39 , на зборах була присутня особисто;
24. власник квартири АДРЕСА_40 , на зборах був присутній особисто;
25. власник квартири АДРЕСА_41 , на зборах була присутня особисто;
26. власник квартири АДРЕСА_42 , на зборах була присутня особисто;
27. власник квартири АДРЕСА_15 , на зборах була присутня особисто;
28. власник квартири АДРЕСА_43 , на зборах була присутня особисто;
29. власник квартири АДРЕСА_44 , на зборах була присутня представник за довіреністю ОСОБА_45 ;
30. власник квартири АДРЕСА_45 , на зборах був присутній представник за довіреністю ОСОБА_44 ;
31. власник квартири АДРЕСА_46 , на зборах була присутня особисто;
32. власник квартири АДРЕСА_47 ж, на зборах була присутня особисто;
33. власник квартири АДРЕСА_48 , на зборах був присутній особисто.
У матеріалах справи наявні копії Листів опитування від 30.04.2025 (1-е питання порядку денного) (т.2, а.с.24-54) та копії Листів опитування від 30.04.2025 (2-9 питання порядку денного) (т.2, а.с. 55-180).
Відповідно до Листів опитування співвласників які були присутні на загальних зборах 30.04.2025 (1-е питання порядку денного) участь в опитуванні з цього питання взяли власники квартир - АДРЕСА_19 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_23 , АДРЕСА_24 , АДРЕСА_25 , АДРЕСА_26 , АДРЕСА_27 , АДРЕСА_28 , АДРЕСА_29 , АДРЕСА_49 , АДРЕСА_50 , АДРЕСА_51 , АДРЕСА_52 в, АДРЕСА_53 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_54 , АДРЕСА_52 з, АДРЕСА_55 , АДРЕСА_56 , АДРЕСА_57 , АДРЕСА_58 , АДРЕСА_59 , АДРЕСА_60 , АДРЕСА_61 , АДРЕСА_62 , 
АДРЕСА_63 до Листів опитування від 30.04.2025 (2-9 питання порядку денного) участь в опитуванні з цих питань взяли власники квартир - АДРЕСА_19 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_23 , АДРЕСА_24 , АДРЕСА_64 , АДРЕСА_65 , АДРЕСА_66 , АДРЕСА_25 , АДРЕСА_67 , АДРЕСА_26 , АДРЕСА_27 , АДРЕСА_28 , АДРЕСА_68 , АДРЕСА_69 , АДРЕСА_70 , АДРЕСА_71 , АДРЕСА_29 , АДРЕСА_49 , АДРЕСА_50 , АДРЕСА_72 , АДРЕСА_51 , АДРЕСА_52 в, АДРЕСА_53 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_54 , АДРЕСА_117 , АДРЕСА_74 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_75 , АДРЕСА_76 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_55 , АДРЕСА_56 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_57 , АДРЕСА_58 , АДРЕСА_59 , АДРЕСА_77 , АДРЕСА_78 , АДРЕСА_79 , АДРЕСА_60 , АДРЕСА_61 , АДРЕСА_80 , АДРЕСА_62 , АДРЕСА_118 , 80в, 80д, 80з, 80ж, 80и.
Серед вказаних власників квартир, власники квартири - АДРЕСА_81 , АДРЕСА_65 , АДРЕСА_66 , АДРЕСА_25 , АДРЕСА_67 , АДРЕСА_68 , АДРЕСА_69 , АДРЕСА_70 , АДРЕСА_71 , АДРЕСА_72 , АДРЕСА_82 , АДРЕСА_52 з, АДРЕСА_83 , АДРЕСА_84 , АДРЕСА_74 , АДРЕСА_75 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_75 , АДРЕСА_76 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_55 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_77 , АДРЕСА_78 , АДРЕСА_79 , АДРЕСА_80 , АДРЕСА_85 , не були особисто присутніми на загальних зборах та взяли участь лише в письмовому опитуванні.
Колегія суддів зазначає, що дослідивши наявні в матеріалах справи копії Переліку співвласників, які взяли участь у загальних зборах ОСББ “СВОБОДА-43” (т.1, а.с.29-31), який є додатком до Протоколу, а також копії Листів опитування від 30.04.2025 (т.2, а.с.24 - 180), судом встановлено відповідність кількості осіб та результатів голосування по питанням порядку денного які зафіксовані у Протоколі.
Так, за загальної кількості співвласників - 108 осіб, участь у Загальних зборах ОСББ “СВОБОДА-43”, які відбулись 30.04.2025 взяли 59 співвласників, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення в будинку загальною площею 3833,3 кв.м, що становить більше половини від загальної кількості співвласників та належної їм загальної площі квартир та/або нежитлових приміщень, оскільки половина від загальної кількості співвласників загальної площі квартир та/або нежитлових приміщень будинку становить 54 співвласники та 3239,005 кв.м відповідно.
Згідно з ст. 10 Закону України "Про ОСББ", установчі збори веде голова зборів. Рішення про обрання голови зборів приймається більшістю голосів присутніх співвласників (їх представників), крім тих, які беруть участь у зборах дистанційно з використанням технічних засобів електронних комунікацій у режимі відеоконференції. При прийнятті такого рішення кожний присутній співвласник (його представник) має один голос незалежно від кількості та площі квартир або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.
Із досліджених Листів опитування від 30.04.2025 (т.2, а.с.24-54) вбачається, що в голосуванні стосовно питання першого порядку денного (обрання Голови та секретаря Загальних зборів та уповноваження Голови на підписання Протоколу) взяли участь 31 співвласник, а саме власники квартир - АДРЕСА_19 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_23 , АДРЕСА_24 , АДРЕСА_25 , АДРЕСА_26 , АДРЕСА_27 , АДРЕСА_28 , АДРЕСА_29 , АДРЕСА_49 , АДРЕСА_50 , АДРЕСА_51 , АДРЕСА_52 в, АДРЕСА_53 , АДРЕСА_2 , 40е, 40з, 48, 50, 54, 60, 61, 66, 67, 73, 80в, 80д, 80з, 80ж.
Власники (їх представники) вищезазначених квартир особисто були присутні на Загальних зборах, та у відповідності до частини 10 Закону України "Про ОСББ" та Закону України "Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку", 100 % голосів (тобто всі 31 співвласники (їх представники) які особисто взяли участь в Загальних зборах) проголосували за обрання Головою Загальних зборів - ОСОБА_15 , секретарем Загальних зборів - ОСОБА_17 а також уповноважили ОСОБА_15 на підписання Протоколу Загальних зборів.
Щодо голосування з 2-9 питання порядку денного, як вбачається з листів письмового опитування від 30.04.2025 (т.2, а.с. 55-180), участь в голосуванні по питанням 2-9 порядку денного взяли 59 співвласників які є власниками квартир АДРЕСА_19 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_23 , АДРЕСА_24 , АДРЕСА_64 , АДРЕСА_65 , АДРЕСА_66 , АДРЕСА_25 , АДРЕСА_67 , АДРЕСА_26 , АДРЕСА_27 , АДРЕСА_28 , АДРЕСА_68 , АДРЕСА_69 , АДРЕСА_70 , АДРЕСА_71 , АДРЕСА_29 , АДРЕСА_49 , АДРЕСА_50 , АДРЕСА_72 , АДРЕСА_51 , АДРЕСА_52 в, АДРЕСА_53 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_54 , АДРЕСА_117 , АДРЕСА_74 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_75 , АДРЕСА_76 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_55 , АДРЕСА_56 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_57 , АДРЕСА_58 , АДРЕСА_59 , АДРЕСА_77 , АДРЕСА_78 , АДРЕСА_79 , АДРЕСА_60 , АДРЕСА_61 , АДРЕСА_80 , АДРЕСА_62 , АДРЕСА_118 , 80в, 80д, 80з, 80ж, 80и, та яким належать квартири та/або нежитлові приміщення в будинку загальною площею 3833,3 кв.м, з яких встановлено таке:
- питанням другим Порядку денного - припинено повноваження попереднього складу правління ОСББ "СВОБОДА-43" у повному складі та обрано правління ОСББ "СВОБОДА-43" у складі трьох осіб: ОСОБА_15 , ОСОБА_39 , ОСОБА_14 ("За" - 57 співвласник, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 3677,8 кв.м); 
- питанням третім Порядку денного - припинено повноваження попереднього складу ревізійної комісії ОСББ "СВОБОДА-43" у повному складі та обрати ревізійну комісію ОСББ "СВОБОДА-43" у складі трьох осіб: ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_49 ("За" - 57 співвласник, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 3677,8 кв.м);
- питанням четвертим порядку денного - зобов`язано правління ОСББ “СВОБОДА-43” кожний рік не пізніше 15 червня поточного року надати детальну звітність про рух грошових коштів за період з 01 червня минулого року до 01 червня поточного року по всім банківським рахункам ОСББ “СВОБОДА-43” кожному члену ревізійної комісії ОСББ “СВОБОДА-43” під його власний підпис. У звітність повинна входити детальна інформація по кожному руху вищеназваних грошових коштів: дата, відправник, одержувач, сума, призначення. Також у звітність повинна входити інформація про залишок коштів на всіх рахунках ОСББ “СВОБОДА-43” на дату 01 червня поточного року. Ревізійна комісія повинна у місячний термін зробити перевірку отриманої звітності та оформити акт ревізії фінансово-господарської діяльності ОСББ “СВОБОДА-43” за звітний період з підписом усіх членів ревізійної комісії. Усі акти ревізії фінансово-господарської діяльності оприлюднити ревізійною комісією серед співвласників ОСББ “СВОБОДА-43” ("За" - 58 співвласник, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 3750,5 кв.м);
- питанням п`ятим порядку денного - зобов`язано ОСОБА_1 (кв. АДРЕСА_13 ), що була головою правління ОСББ “СВОБОДА-43” у періоді з 03.12.2022р. по 30.04.2025 р., надати не пізніше 15.05.2025 р. кожному члену ревізійної комісії ОСББ “СВОБОДА-43” детальну звітність про рух грошових коштів по всім банківським рахункам ОСББ “СВОБОДА-43” за період з 03.12.2022р. по 30.04.2025 р. Надана звітність повинна містити детальну інформацію про всі надходження та витрати з банківських рахунків ОСББ “СВОБОДА- 43”, у яку входять: дати, відправники, одержувачі, суми, призначення, а також залишок коштів на всіх рахунках ОСББ “СВОБОДА-43” ("За" - 57 співвласник, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 3677,8 кв.м);
- питанням шостим порядку денного - зобов`язано кожного з членів ревізійної комісії ОСББ “СВОБОДА-43” отримати під власний підпис звітність, зазначену в п.5 даних Загальних зборів, та зобов`язати ревізійну комісію у місячний термін (до 15.06.2025 р.) зробити її перевірку з оформленням акту ревізії фінансово-господарської діяльності ОСББ “СВОБОДА-43” У періоді з 03.12.2022р. по 30.04.2025 р. з підписом усіх членів ревізійної комісії та оприлюднити серед співвласників ОСББ “СВОБОДА-43”. Починаючи з 15.06.2025 зобов`язати правління ОСББ “СВОБОДА-43” кожний рік не пізніше 15 червня поточного року надавати ревізійній комісії ОСББ “СВОБОДА-43” детальну звітність про рух грошових коштів згідно п.4 даних Загальних зборів ОСББ “СВОБОДА-43” ("За" - 58 співвласник, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 3750,5 кв.м);
- питанням сьомим порядку денного - уповноважено Правління ОСББ “СВОБОДА-43” укласти договір щодо водопостачання та водовідведення у будинку за адресою: АДРЕСА_2 ("За" - 58 співвласник, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 3750,5 кв.м);
- питанням восьмим порядку денного - уповноважено правління ОСББ "СВОБОДА-43” призначити відповідальних осіб, які мають необхідні знання та досвід роботи, щодо обслуговування сантехнічного та електричного загальнобудинкового обладнання будинку за адресою: АДРЕСА_2 ("За" - 58 співвласник, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 3750,5 кв.м);
- питанням дев`ятим порядку денного - затверджено наступний порядок сплати: внески сплачуються до 25 числа кожного місяця, наступного за розрахунковим місяцем, на розрахунковий рахунок ОСББ установі банку. Затвердити звірку внесків та оплат за спожиті послуги співвласників ОСББ “СВОБОДА-43” шляхом звернення співвласників ОСББ “СВОБОДА-43” до правління до 01.09.2025 р ("За" - 57 співвласник, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 3677,8 кв.м).
Вищенаведене, на переконання колегії суддів, свідчить про те, що рішення прийнятті співвласниками ОСББ “СВОБОДА-43” під час проведення Загальних зборів від 30.04.2025 підтримані більшістю голосів, оскільки з загальної кількості співвласників – 108 осіб, 59 осіб проголосувало – «за» прийняття відповідних рішень порядку денного. 
Відповідно, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржуване позивачем рішення Загальних зборів ОСББ “СВОБОДА-43” від 30.04.2025 було прийнято за наявності кворуму.
Щодо посилання позивача (апелянта) на те, що відповідачем було підроблено листки опитування з голосуванням «за» по питанням порядку денного від імені деяких співвласників, колегія суддів зазначає таке.
Згідно з ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. 
Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним. (частини п`ятої статті 161 ГПК України).
У відповідності до ст. 162 ГПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.
За приписами ст. 166 ГРП України у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення.
У даному випадку, колегія суддів зазначає, що звертаючись з вимогами про визнання незаконним і скасування рішення загальних зборів ОСББ “СВОБОДА-43” оформлених Протоколом Загальних зборів ОСББ “СВОБОДА-43” від 30.04.2025, позивач у власній заяві по суті справи, а саме позові, послався на те, що відповідачем було підроблено листки опитування з голосуванням «за» по питанням порядку денного від імені власників квартир:
1) квартири АДРЕСА_86 – власник ОСОБА_3 (представник ОСОБА_8 ); 
2) квартири АДРЕСА_87 – власник ОСОБА_9 ; 
3) квартири АДРЕСА_88 – власник ОСОБА_6 ; 
4) квартири АДРЕСА_1 – власник ОСОБА_5 ; 
5) квартири АДРЕСА_89 – власник ОСОБА_4 .
В заяві по суті справи, а саме відповіді на відзив, позивач вказав, що ним 03.09.2025 під час ознайомлення з наданими відповідачем листами письмового опитування стало відомо, що підписи даних осіб також підроблені, а саме:
1) квартири АДРЕСА_90 – власник ОСОБА_10 ;
2) квартири АДРЕСА_91 – власник ОСОБА_12 ; 
3) квартири АДРЕСА_92 – власник ОСОБА_11 ; 
4) квартири АДРЕСА_93 – власник ОСОБА_13 ; 
5) квартири АДРЕСА_94 – власник ОСОБА_7 .
Господарським процесуальним кодексом України закріплені основні засади господарського судочинства. Зокрема, в силу принципів рівності, змагальності та диспозитивності (статті 7, 13, 14 Господарського процесуального кодексу України) обов`язок із доведення обставин, на які посилається сторона, покладається на таку сторону.
З змістом статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 14 ГПК України). 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження №14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19, провадження №12-57гс21).
Основні положення про докази та доказування, наведені у главі 5 Господарського процесуального кодексу України, передбачають, що докази мають бути досліджені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та вірогідності. 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 73 ГПК України).
Згідно з приписами частини першої статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 ГПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence); «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence); «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt). 
Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Обставина, про яку стверджує сторона, підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 08.11.2023 у справі №16/137б/83б/22б (910/12422/20)). Аналогічний стандарт доказування застосувала Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.
Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює потребу співставлення судом доказів. Отже, з введенням у дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. 
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п.81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц; п.9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 у справі №904/2104/19).
У даному випадку, позивачем на підтвердження того, що підпис ОСОБА_8 у листі письмово опитування є підробленим, позивачем надано до суду заяву ОСОБА_3 від 25.05.2025 адресовану правоохоронним та судовим органам в якій останні стверджує, що ОСОБА_8 більш ніж два роки не проживає у квартирі АДРЕСА_86 та не приймав участі у загальних зборах ОСББ “СВОБОДА-43” 30.04.2025 (т.1, а.с.38).
Втім, на переконання колегії суддів така заява не може свідчити про те, що ОСОБА_8 не приймав, та не міг приймати участі у загальних зборах ОСББ “СВОБОДА-43” 30.04.2025, оскільки надана особою, яка не уповноважена представляти інтереси ОСОБА_8 , як в правовідносинах з іншими особами, так й в суді. 
Судова колегія відзначає, що особисто ОСОБА_8 не надав до суду першої інстанції жодних заяв, у тому числі оформленої у відповідності до вимог чинного процесуального законодавства, заяви свідка, в якій було б викладено ствердження про те, що він не приймав, та з об`єктивних причин не міг приймати, участь у загальних зборах ОСББ “СВОБОДА-43” 30.04.2025.
Натомість, колегія суддів зазначає, що у наявних матеріалах справи міститься листок письмового опитування від 08.05.2025 у відповідності до якого, власник квартири АДРЕСА_86 - ОСОБА_8 (Договір купівлі-продажу від 28.03.2014) прийняв участь у голосуванні та голосував «за» прийняття усіх питань порядку денного загальних зборів (т.2, а.с. 156-157). 
При цьому, наявні матеріали справи не містять, а позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних тверджень про те, що підпис даної особи у такому листі опитування є підробленим, зокрема висновку експерта, нотаріально засвідченої заяви свідка ( ОСОБА_8 ) тощо.
Надана позивачем до апеляційної скарги нотаріально засвідчена заява ОСОБА_3 від 02.03.2026 в якій вона повідомляє, що ОСОБА_8 , починаючи з 10 червня 2023 року та станом на сьогодні відсутній в Україні, колегіє суддів не приймається до уваги, оскільки як вже було вказано вище, такий доказ був відсутній станом на час прийняття оскаржуваного рішення, що взагалі виключає можливість його прийняття судом апеляційної інстанції, незалежно від причин його неподання стороною під час розгляду справи у суді першої інстанції.
Щодо твердження позивача про підробку листка опитування ОСОБА_9 , колегія суддів зазначає таке. 
Позивачем на підтвердження таких доводів разом з позовною заявою було надано заяву ОСОБА_9 від 27.05.2025 адресовану правоохоронним та судовим органам в якій останній стверджує, що він не приймав участі у загальних зборах ОСББ “СВОБОДА-43” 30.04.2025 та не підписував листок опитування (т.1, а.с.39).
Судова колегія зазначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст.73 ГПК України).
За приписами ст. 86 ГПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб. 
У відповідності до приписів ст. 88 ГПК України показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. 
У заяві свідка зазначаються ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень. 
Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків. 
Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.
Проаналізувавши вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що подана заява не відповідає ч. 2 ст. 88 ГПК України, оскільки не містить підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень.
До того ж, у порушення приписів ч.3 ст. 88 ГПК України підпис ОСОБА_9 на вищевказаній заяві не посвідчено нотаріусом.
Таким чином, вказана заява не відповідає встановленим процесуальним вимогам, у зв`язку з чим не приймається апеляційним судом до уваги.
Натомість, колегія суддів зазначає, що у наявних матеріалах справи міститься листок письмового опитування від 30.04.2025 у відповідності до якого, власник квартири АДРЕСА_87 - ОСОБА_9 (Свідоцтво про право власності, серія та номер НОМЕР_8 , видано 27.12.2012) прийняв участь у голосуванні та голосував «за» прийняття усіх питань порядку денного загальних зборів (т.2, а.с. 166-167).
При цьому, наявні матеріали справи не містять, а позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних тверджень про те, що підпис даної особи у такому листі опитування є підробленим, зокрема висновку експерта, нотаріально засвідченої заяви свідка ( ОСОБА_9 ) тощо.
Щодо твердження позивача про підробку листка опитування ОСОБА_6 , колегія суддів зазначає таке. 
Позивачем на підтвердження таких доводів разом з позовною заявою було надано заяву ОСОБА_6 від 02.06.2025 адресовану правоохоронним та судовим органам в якій останні стверджує, що він не приймав участі у загальних зборах ОСББ “СВОБОДА-43” 30.04.2025 та не підписував листок опитування (т.1, а.с.42).
Втім, колегія суддів зазначає, що подана заява не відповідає ч. 2 ст. 88 ГПК України, оскільки не містить підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень.
До того ж, у порушення приписів ч.3 ст. 88 ГПК України підпис ОСОБА_6 на вищевказаній заяві не посвідчено нотаріусом.
Таким чином, вказана заява не відповідає встановленим процесуальним вимогам, у зв`язку з чим не приймається апеляційним судом до уваги.
Натомість, колегія суддів зазначає, що у наявних матеріалах справи міститься листок письмового опитування від 07.05.2025 у відповідності до якого, власник квартири АДРЕСА_88 - ОСОБА_6 (Договір купівлі-продажу, серія та номер 560, виданий 24.09.2015) прийняв участь у голосуванні та голосував «за» прийняття усіх питань порядку денного загальних зборів (т.2, а.с. 72-72).
При цьому, наявні матеріали справи не містять, а позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних тверджень про те, що підпис даної особи у такому листі опитування є підробленим, зокрема висновку експерта, нотаріально засвідченої заяви свідка ( ОСОБА_6 ) тощо.
Надана позивачем під час апеляційного перегляду справи відповідь з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби від 03.03.2026, як вже було вказано вище, не прийнята судом апеляційної інстанції в якості доказу по справі та залишена без розгляду, через те, що такий доказ був відсутній станом на час прийняття оскаржуваного рішення, що взагалі виключає можливість його прийняття судом апеляційної інстанції, незалежно від причин його неподання стороною під час розгляду справи у суді першої інстанції.
Щодо твердження позивача про підробку листка опитування ОСОБА_5 , колегія суддів зазначає таке. 
Позивачем на підтвердження таких доводів разом з позовною заявою було надано заяву ОСОБА_5 від 25.05.2025 адресовану правоохоронним та судовим органам в якій остання стверджує, що вона не приймала участі у загальних зборах ОСББ “СВОБОДА-43” 30.04.2025 та не підписувала листок опитування (т.1, а.с.41).
Втім, колегія суддів зазначає, що подана заява не відповідає ч. 2 ст. 88 ГПК України, оскільки не містить підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень.
До того ж, у порушення приписів ч.3 ст. 88 ГПК України підпис ОСОБА_5 на вищевказаній заяві не посвідчено нотаріусом.
Таким чином, вказана заява не відповідає встановленим процесуальним вимогам, у зв`язку з чим не приймається апеляційним судом до уваги.
Натомість, колегія суддів зазначає, що у наявних матеріалах справи міститься листок письмового опитування від 08.05.2025 у відповідності до якого, власник квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_5 (Договір дарування, серія та номер: р. №6-59, виданий 06.02.2013) прийняла участь у голосуванні та голосувала «за» прийняття усіх питань порядку денного загальних зборів (т.2, а.с. 140-141).
При цьому, наявні матеріали справи не містять, а позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних тверджень про те, що підпис даної особи у такому листі опитування є підробленим, зокрема висновку експерта, нотаріально засвідченої заяви свідка ( ОСОБА_5 ) тощо.
Надана позивачем під час апеляційного перегляду справи нотаріально засвідчена заява ОСОБА_2 від 18.02.2026, як вже було вказано вище, не прийнята судом апеляційної інстанції в якості доказу по справі та залишена без розгляду, через те, що такий доказ був відсутній станом на час прийняття оскаржуваного рішення, що взагалі виключає можливість його прийняття судом апеляційної інстанції, незалежно від причин його неподання стороною під час розгляду справи у суді першої інстанції.
Щодо твердження позивача про підробку листка опитування ОСОБА_4 , колегія суддів зазначає таке. 
Позивачем на підтвердження таких доводів разом з позовною заявою було надано заяву ОСОБА_4 від 25.05.2025 адресовану правоохоронним та судовим органам в якій остання стверджує, що вона не приймала участі у загальних зборах ОСББ “СВОБОДА-43” 30.04.2025 та не підписувала листок опитування (т.1, а.с.40).
Втім, колегія суддів зазначає, що подана заява не відповідає ч. 2 ст. 88 ГПК України, оскільки не містить підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень.
До того ж, у порушення приписів ч.3 ст. 88 ГПК України підпис ОСОБА_4 на вищевказаній заяві не посвідчено нотаріусом.
Таким чином, вказана заява не відповідає встановленим процесуальним вимогам, у зв`язку з чим не приймається апеляційним судом до уваги.
Натомість, колегія суддів зазначає, що у наявних матеріалах справи міститься листок письмового опитування від 04.05.2025 у відповідності до якого, власник квартири АДРЕСА_89 - ОСОБА_4 (Свідоцтво про право власності, серія та номер НОМЕР_9 , видано 04.04.2012) прийняла участь у голосуванні та голосувала «за» прийняття усіх питань порядку денного загальних зборів (т.2, а.с. 138-139).
При цьому, наявні матеріали справи не містять, а позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних тверджень про те, що підпис даної особи у такому листі опитування є підробленим, зокрема висновку експерта, нотаріально засвідченої заяви свідка ( ОСОБА_4 ) тощо.
Надані позивачем під час апеляційного перегляду справи копія паспорту ОСОБА_4 зі штампом про перетин кордону, а також відповідь з ГЦОСІ ДПС України від 03.03.2026, як вже було вказано вище, не прийнята судом апеляційної інстанції в якості доказу по справі та залишена без розгляду, через те, що позивач не обґрунтував неможливість подання таких доказів під час розгляду справи у суті першої інстанції, а також такі докази були відсутні станом на час прийняття оскаржуваного рішення, що взагалі виключає можливість їх прийняття судом апеляційної інстанції, незалежно від причин неподання стороною під час розгляду справи у суді першої інстанції.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи позивача про підробку листків опитування з голосуванням «за» по питанням порядку денного від імені власників квартир: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не знайшли свого підтвердження.
З приводу посилання позивача на підробку листків опитування з голосуванням «за» по питанням порядку денного від імені власників квартир: ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції зазначає таке. 
Так, позивачем щодо даних осіб взагалі не надано жодних належних та допустимих доказів, зокрема, але не виключно заяв свідків, висновків експертів, відомостей про неможливість бути присутніми під час проведення оспорюваних загальних зборів (зокрема відомостей про перетин кордону), тощо, які б достеменно свідчили про те, що такі особи не були, та не могли бути, присутні під час проведення загальних зборів ОСББ “СВОБОДА-43” від 30.04.2025, а також приймати участь у письмовому опитуванні.
Судова колегія зазначає, що представник позивача дійсно звертався до суду першої інстанції із клопотанням про витребування доказів, а саме у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформації про перетинання державного кордону України у період з 01.01.2021 по 16.05.2025 наступними особами: 1) ОСОБА_7 , 2) ОСОБА_8 , 3) ОСОБА_9 , 4) ОСОБА_4 , 5) ОСОБА_5 , 6) ОСОБА_10 , 7) ОСОБА_6 , 8) ОСОБА_11 , 9) ОСОБА_12 , 10) ОСОБА_13 .
Також, представником позивача було подано до місцевого господарського суду заяву про забезпечення доказів в якій останній просив вжити заходи забезпечення доказів по справі №916/2988/25 у наступний спосіб: витребувати в Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетинання державного кордону України у період з 01.01.2021 по 16.05.2025 наступними співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 : 1) ОСОБА_7 , 2) ОСОБА_8 , 3) ОСОБА_9 , 4) ОСОБА_4 , 5) ОСОБА_5 , 6) ОСОБА_10 , 7) ОСОБА_6 , 8) ОСОБА_11 , 9) ОСОБА_12 , 10) ОСОБА_13 .
Втім, на переконання колегії суддів, Господарським судом Одеської області обґрунтовано відмовлено у задоволенні таких клопотань, з огляду на таке. 
Частиною 1 ст. 6 Закону України “Про захист персональних даних”, мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.
Відповідно до ч. 6 ст. 6 Закону України “Про захист персональних даних”, не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про захист персональних даних» поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу з баз персональних даних за згодою суб`єкта персональних даних.
Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 20.01.2012 року № 2-рп/2012, відповідно до частин 1, 2 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України; не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Зазначеним вимогам Конституції України кореспондують положення законодавства України, якими передбачено, що збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (абзац 2 частини 1 статті 302 Цивільного кодексу України); поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частина 2 статті 14 Закону України "Про захист персональних даних"); конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом (частина 2 статті 21 Закону "Про інформацію"); розпорядники інформації, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди -лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частина 2 статті 7 Закону України "Про доступ до публічної інформації").
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожному гарантовано право на повагу до приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Крім того, відповідно до частини третьої статті 10-1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, передбачено, що публічна інформація, що містить персональні дані фізичної особи, оприлюднюється та надається на запит у формі відкритих даних у разі додержання однієї з таких умов: 1) персональні дані знеособлені та захищені відповідно до Закону про захист персональних даних; 2) фізичні особи (суб`єкти даних), персональні дані яких містяться в інформації у формі відкритих даних, надали свою згоду на поширення таких даних відповідно до Закону про захист персональних даних; 3) надання чи оприлюднення такої інформації передбачено законом; 4) обмеження доступу до такої інформації (віднесення її до інформації з обмеженим доступом) заборонено законом.
Відповідно до пункту 13 Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території», затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.09.2022 № 614, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 26.10.2022 за № 1319/38655 (далі - Положення) інформація (відомості) про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території, що обробляється в Базі даних, є інформацією з обмеженим доступом, а саме конфіденційною інформацією (персональними даними). Збирання, зберігання, використання та захист інформації, що міститься в Базі даних, здійснюються відповідно до законодавства.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що персональні дані співвласників, зокрема про перетин ними державного кордону у певний період, є конфіденційною інформацією з відповідним правовим режимом та потребують надання згоди осіб, яких така інформації стосується на отримання такої інформації. 
У даному випадку колегія суддів зазначає, що у наявних матеріалах справи містяться заяви ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в яких останні надали свою згоду на витребуванні інформації про перетин ними державного кордону України. 
Судова колегія наголошує на тому, що оскільки у даному випадку йдеться про розголошення персональної (конфіденційної) інформації про фізичних осіб, з метою недопущення порушення їх права та інтересів, суд має достеменно пересвідчитись, що відповідні заяви дійсно подані особами, яких вона стосується.
Втім, як було вірно зазначено місцевим господарським судом, такі заяви не відповідають приписам ст.ст. 87-88 ГПК України, оскільки підписи таких осіб не засвідчені нотаріально.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що нотаріальне посвідчення відповідних заяв надало б суду змогу ідентифікувати таких осіб та встановити їх дійсну волю на обробку персональної інформації. 
Слід також наголосити на тому, що самі фізичні особи, щодо яких у позивача є сумніви з приводу підробки їх підписів у листах опитування, не були позбавлені можливості звернутись особисто або за дорученням до Держприкордонслужби з приводу надання інформації про перетин ними кордону та/або надати копії закордонних паспортів із відповідними відмітками про перетин кордону. 
Проте, наявні матеріали справи не містять, а позивачем не надано доказів на підтвердження того, що вищевказані фізичні особи, які за твердженням позивача, не приймали участь у оспорюваних загальних зборах та письмовому опитуванні звертались із відповідними запитами до Держприкордонслужби.
Також, колегія суддів зазначає, що вищевказані особи, письмові опитування яких, за твердження позивача, було підроблено, не скористались своїм правом на викладення відповідних обставин у заявах свідків, як то передбачено ст.ст. 87-88 ГПК України.
Вищенаведене, на переконання колегії суддів, спростовує твердження позивача (апелянта) про те, що відповідачем було підроблено лиски опитування вказаних осіб: 1) ОСОБА_7 , 2) ОСОБА_8 , 3) ОСОБА_9 , 4) ОСОБА_4 , 5) ОСОБА_5 , 6) ОСОБА_10 , 7) ОСОБА_6 , 8) ОСОБА_11 , 9) ОСОБА_12 , 10) ОСОБА_13 .
Верховний Суд у постанові від 20.04.2023 у справі №914/2547/21 зазначив, що розглядаючи спір про визнання недійсними рішень загальних зборів з підстав порушень, допущених під час скликання та проведення загальних зборів, суд повинен встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів позивача. Також суд повинен у кожному конкретному випадку оцінити характер порушення, враховуючи баланс інтересів як позивача, так й інших співвласників ОСББ. Інтереси окремого власника можуть не збігатися з інтересами інших співвласників багатоквартирного будинку. Тому, вирішуючи питання щодо визнання недійсними рішення загальних зборів, суди мають враховувати баланс інтересів усіх співвласників та самого ОСББ, уникати зайвого втручання в питання діяльності ОСББ, які вирішуються загальними зборами співвласників.
Верховний Суд у постанові від 08.02.2022 у справі №918/964/20 вказав на необхідність врахування принципу пропорційності - справедливої рівноваги (балансу) між інтересами співвласників багатоквартирного будинку, які реалізують свої права на участь в управлінні ОСББ, і які були присутні на загальних зборах, та інтересами позивача. 
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що ОСББ є неприбутковою організацією, яка на відміну від господарських товариств при проведенні зборів, в тому числі і шляхом письмового опитування, як правило не користується кваліфікованою правовою допомогою, через що можливими є незначні процедурні помилки в організації та проведенні зборів, які не повинні слугувати підставою для скасування рішень ОСББ з питань спільного управління майном. Крім того, на відміну від господарських товариств з невеликою кількістю учасників в ОСББ є певна, і часто доволі значна частина співвласників, які не прагнуть брати активну участь у вирішенні питань управління об`єднанням, вони не приходять на збори, не беруть участь у письмових опитуваннях. Тому, проведення кожних зборів вимагає значних зусиль від органів управління або ініціативної групи по скликанню зборів, інформуванню співвласників, вручення та отримання заповнених бюлетенів.
Визнання рішень щодо обрання органів управління, затвердження кошторису та розміру внесків, інших важливих для діяльності ОСББ рішень недійсними в судовому порядку, як правило, відбувається через значний проміжок часу після їх прийняття і має негативні наслідки на діяльність ОСББ, адже створює ситуацію правової невизначеності для всіх співвласників і самого ОСББ. За таких умов суд повинен приділяти ще більше уваги дослідженню питань балансу інтересів співвласників ОСББ, з`ясуванню того, яке саме право співвласника було порушено оскаржуваним рішенням і можливості його відновлення саме через скасування рішень, а не іншим шляхом (постанова Верховного Суду від 16.08.2023 у справі №904/1711/22, на яку посилається скаржник).
Суд має утримуватися від зайвого втручання в питання діяльності ОСББ, в тому числі і шляхом скасування рішень, у разі, якщо вони поза жодним сумнівом підтримані більшістю співвласників і за своїм змістом не мають ознак дискримінації або іншого порушення прав чи законних інтересів конкретного співвласника, який оскаржує такі рішення в судовому порядку.
У даному випадку, колегія суддів зазначає, що позивачка обґрунтовувала свою позицію тим, що власники квартир: 1) ОСОБА_7 , 2) ОСОБА_8 , 3) ОСОБА_9 , 4) ОСОБА_4 , 5) ОСОБА_5 , 6) ОСОБА_10 , 7) ОСОБА_6 , 8) ОСОБА_11 , 9) ОСОБА_12 , 10) ОСОБА_13 , станом на 30.04.2025 перебували за межами території України, а тому не могли бути присутніми під час проведення оспорюваних загальних зборів. 
Втім, позивачка мала обґрунтувати порушення оспорюваним рішенням загальних зборів саме своїх прав та інтересів. Якщо інші особи вважають, що оскаржуване рішення ОСББ порушує їх права та/або законні інтереси, то такі особи мали би звернутися з позовом від свого імені для захисту своїх прав, чого вони не зробили. 
При цьому, як вже було вказано вище, з оскаржуваного рішення загальних зборів ОСББ вбачається необхідна кількість голосів для прийняття рішень у спірному голосуванні, з урахуванням осіб, які не оспорюють своє волевиявлення як власники квартир.
Так, зокрема, Верховний Суд у постанові від 07.09.2022 у справі №910/8311/20 вказав таке: "102. Верховний Суд звертає увагу, що серед усіх 1 765 співвласників з позовом про визнання недійсними рішень установчих зборів звернулася лише ОСОБА_5 . З позовами не зверталися ті власники квартир, які, на думку скаржниці, не підписували листи опитування, не зверталися й інші співвласники будинку, які, як стверджує позивачка, були неналежним чином повідомлені про збори. 103. У матеріалах справи є лише заяви третіх осіб на стороні позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7, про те, що вони не підписували листки письмового опитування від свого імені, які були враховані під час проведення установчих зборів ОСББ, а тому оспорюваними рішеннями установчих зборів порушено їх права та інтереси. Втім, суди дійшли правильного висновку, що такі особи мали би звернутися з позовом від свого імені для захисту своїх прав, чого вони не зробили".
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові 17 вересня 2025 року по справі № 904/1548/23.
З приводу посилання позивача на те, що деякі з листків письмового опитування, наданих відповідачем не містять інформації про документи, що підтверджують права власності співвласників на квартиру/нежитлове приміщення та/або документ, що надає повноваження на голосування від імені співвласника (для представника), колегія суддів зазначає таке. 
Як у Додатку ІV до протоколу Загальних зборів ОСББ “СВОБОДА-43” від 30.04.2025 (т.1, а.с. 176-178), так й у листах письмового опитування міститься відповідна інформація про документ, що підтверджує право власності співвласника, який прийняв участь у голосування на квартиру/нежитлове приміщення.
До того ж, в матеріалах справи наявна роздруківка Інформаційної довідки щодо інформації з Державного реєстру речових прави на нерухоме майно та його архівної складової частини щодо багатоквартирного будинку (т.3, а.с.95-124), з якої вбачається, що особи, стосовно яких у позивача є сумніви про наявність у них права власності на об`єкти нерухомого майна у багатоквартирному будинку, а саме власники квартир АДРЕСА_17 , АДРЕСА_23 , АДРЕСА_32 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_39 , АДРЕСА_41 , мають відповідне право власності та тим самим такі особи є співвласниками багатоквартирного будинку та мали право брати участь в Загальних зборах та голосувати по питаннях порядку денного.
Щодо посилання позивача на відсутність в листах опитування інформації щодо документів якими підтверджуються повноваження представників співвласників, які брали участь у Загальних зборах від імені таких співвласників, а саме не зазначені дата та номер довіреності, органу нотаріату, який її посвідчив та зареєстрував у Єдиному реєстрі довіреностей, судова колегія зазначає, що інформація про повноваження представників співвласників, які приймали участь у голосуванні, містяться у журналі присутніх співвласників або їх представників (т.2, а.с. 17-22), а також у листках письмового опитування. 
При цьому, колегія суддів відзначає, що позивач не вказує конкретні сумніви щодо представництва інтересів конкретних співвласників особами за дорученням, зокрема але не виключно, дефекти форму та змісту довіреності, відсутність волевиявлення осіб на вчинення дій щодо доручення представництва інтересів інші особі тощо.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 27.03.2023 у справі №906/908/21 зазначив, що з аналізу норм ст.245 ЦК вбачається, що норми зазначеної статті визначають перелік довіреностей, які хоч і не є нотаріально посвідченими, але згідно із законом прирівнюються до них. Як виняток із загальних правил довіреність на право участі та голосування на загальних зборах, яка посвідчується у порядку, визначеному законодавством. Верховний Суд констатує, що на довіреність на право участі та голосування на загальних зборах не поширюється норма ч.3 ст.245 ЦК щодо довіреностей на управління і розпорядження корпоративними правами. Згідно з ч.1 ст.245 ЦК передбачено, що форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Верховний Суд зазначає, що оскільки рішення зборів членів кооперативу оформлюються протоколом, який вчиняється в письмовій формі, то довіреність на участь у таких зборах має вчинятися в письмовій формі. Водночас обов`язкового нотаріального посвідчення такої довіреності ні Законом "Про сільськогосподарську кооперацію", ні Законом "Про кооперацію" не передбачено".
Подібні за змістом висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.02.2022 у справі №910/5179/20. Так, у п.8.57 Велика Палата, проаналізувавши зміст ст. 245 ЦК, зокрема ч.5 цієї статті, вказала, що оскільки рішення зборів співвласників оформлюються протоколом, який вчиняється в письмовій формі, то довіреність на участь у таких зборах має вчинятися в письмовій формі. При цьому обов`язкового нотаріального посвідчення такої довіреності законом не передбачено. Також зазначені висновки застосовано Верховним Судом також у постанові від 12.07.2023 у справі №906/907/21.
Також, ані Законом України “Про ОСББ”, ні Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", ні Статутом Об`єднання не передбачено обов`язкового нотаріального посвідчення документу що підтверджує повноваження представника співвласника будинку та не передбачено особливих вимог для форми даної довіреності.
Таким чином твердження позивача стосовно того, що Листи опитування до Протоколу Загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку не відповідають встановленим законом обов`язковим вимогам щодо зазначення необхідної інформації про співвласників (їх представників), відсутність підписів окремих співвласників на листах, судом оцінюються критично, оскільки під час розгляду справи судом було досліджено оригінали таких листів, та на думку суду окремі порушення в листах голосування щодо форми і змісту таких листів не свідчить про їх недійсність, оскільки не позбавляє можливості ідентифікувати співвласника та врахувати виражену ним волю за результатами голосування, а помилки в зазначені деяких реквізитів документів, що підтверджують право власності (дата, номер, серія документу) не свідчить про хибність волевиявлення цих осіб, під час голосування.
Колегія суддів також відхиляє твердження позивача про те, що власник квартири АДРЕСА_119 ОСОБА_20 прийняла участь дистанційно шляхом письмового опитування в голосуванні на загальних зборах 30.03.2025, в той час, як дані загальні збори насправді проводились 30.04.2025, оскільки у даному випадку невірне зазначення місяця проведення зборів є суто технічною опискою, оскільки зі змісту самого листка письмового опитування вбачається, що перелік питань щодо яких голосував співвласник співпадає з тим, що був винесених на розгляд Загальних зборів ОСББ “СВОБОДА-43” від 30.04.2025.
В той же час, позивачем не надано, а наявні матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що 30.03.2025 відбулись Загальні збори ОСББ “СВОБОДА-43” та що саме таких загальних зборів стосується наявний в матеріалах справи лист письмового опитування власника квартири АДРЕСА_119 ОСОБА_20 .
Не заслуговують на увагу й твердження позивача про те, що співвласники всупереч закону продовжували голосувати навіть попри те, що вже 09.05.2025 голосування було закінчено, з огляду на таке. 
За приписами ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", а також положеннями п. 3.10 Статуту ОСББ письмове опитування співвласників проводиться протягом 15 календарних днів з дати проведення загальних зборів. 
Відповідно, оскільки оспорювані загальні збори проведено 30.04.2025, письмове опитування мало завершитись – 15.05.2025.
Як свідчать наявні у матеріалах справи листки письмового опитування, останній співвласник ОСББ “СВОБОДА-43” проголосував – 09.05.2025.
Відповідне, письмове опитування проведено в межах визначених законом та Статутом ОСББ строків, що спростовує твердження позивача про зворотнє.
Відхиляються судом апеляційної інстанції й твердження позивача про те, що підпис голови загальних зборів співвласників від 30.04.2025 не засвідчено органами нотаріату України або нотаріусами, що здійснюють нотаріальну діяльність індивідуально в порядку абз.1 п.6 ч.1 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», з огляду на таке. 
У відповідності до приписів абз.1 п.6 ч.1 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» рішення уповноваженого органу управління юридичної особи повинно бути оформлено з дотриманням вимог, встановлених законом, та відповідати законодавству. Рішення уповноваженого органу управління юридичної особи, що подається для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, викладається у письмовій формі, прошивається, пронумеровується та підписується засновниками (учасниками), уповноваженими ними особами або головою та секретарем загальних зборів (у разі прийняття такого рішення загальними зборами), якщо інше не передбачено законом. Рішення уповноваженого органу управління юридичної особи (крім акціонерних товариств, громадських формувань та об`єднань співвласників багатоквартирного будинку) щодо зміни керівника юридичної особи у випадках, коли для прийняття такого рішення достатньо голосів не більше 10 осіб, підписується засновниками (учасниками), уповноваженими ними особами, які голосували за таке рішення та кількості голосів яких достатньо для прийняття рішення, якщо інше не передбачено статутом юридичної особи. Справжність підписів на рішенні уповноваженого органу управління юридичної особи нотаріально засвідчується з обов`язковим використанням спеціальних бланків нотаріальних документів, крім рішень, створених на порталі електронних сервісів або з використанням Єдиного державного вебпорталу електронних послуг та підписаних з використанням кваліфікованого електронного підпису, а також інших випадків, передбачених законом.
Втім, позивачем не зазначено, яким чином вимоги Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» щодо державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу впливають на законність рішення загальних зборів відповідача, беручи до уваги те, що правомірність дій державного реєстратора щодо внесення/невнесення змін до відомостей про юридичну особу не є предметом даного спору.
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що наведені позивачем порушення під час скликання та проведення оспорюваних Загальних зборів ОСББ “СВОБОДА-43” від 30.04.2025 не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними матеріалами справи, що в свою чергу зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог. 
Щодо заяви ОСББ “СВОБОДА-43” про розподіл судових витрат та стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке. 
Відповідно до приписів статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За положеннями ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Крім того, п. 2 ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
За положеннями ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до приписів ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічну правову позицію викладено зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.09.2021 у справі №918/1045/20).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).
Відповідно до ч.8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається з наявних матеріалів справи, у першій заяві про суті справи поданій до суду апеляційної інстанції (відзиві на апеляційну скаргу) відповідач зазначив, що попередній орієнтовний розрахунок судових витрат понесених ОСББ “СВОБОДА-43” становить 9 000,00 грн, та складається з витрат на професійну правничу допомогу, розмір витрат є фіксованим за укладеним договором з адвокатом Коюдою Микитою Анатолійовичем, та включає в себе послугу з підготовки відзиву на апеляційну скаргу та участі під час розгляду скарги в суді апеляційної інстанції. 
12.05.2025 відповідачем надано до суду апеляційної інстанції клопотання про долучення доказів понесених витрат на правничу допомогу в якому відповідач просив:
- долучити до матеріалів справи копію Додаткової угоди № 1 до договору про надання правових послуг від 30.01.2026 № 01-01/Ю26, копію акта приймання-передачі послуг № 3 до договору про надання правових послуг від 30.01.2026 № 01-01/ Ю26, копію платіжної інструкції № 344 від 30.04.2026;
- вважати, заявленою заяву про надання доказів судових витрат у справі протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду в порядку ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
06.07.2026 відповідачем надано клопотання про долучення доказів та стягнення судових витрат в якому останній просив суд апеляційної інстанції:
- долучити до матеріалів справи копію договору про надання правових послуг від 30.01.2026 № 01-01/Ю26, Копію акта приймання-передачі послуг № 4 від 27.05.2026 копію акта приймання-передачі послуг № 7 від 03.07.2026, копію платіжної інструкції № 364 від 28.05.2026, копію платіжної інструкції № 385 від 05.07.2026;
- стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СВОБОДА-43» судові витрати у сумі 10 560,00 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
За змістом статті ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. 
Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зазначила про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).
Так, 30.01.2026 між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «СВОБОДА-43» (клієнт) та адвокатом Коюдою М.А. (адвокат) укладено Договір про надання правової допомоги №01-01/Ю26 за умовами п. 1.1. якого Адвокат зобов`язується за завданням Клієнта надавати Клієнту правову (правничу) допомогу (далі - «послуги»), а Клієнт зобов`язується прийняти та оплатити наданні послуг з правової (правничої) допомоги та фактичні витрати Адвоката, необхідні для виконання цього Договору в межах справи за господарським спором № 916/5258/25, а також замовлень наданих Клієнтом. 
Згідно з п. 1.2. Договору під правничою (правовою) допомогою у цьому договорі розуміється багатоаспектна, різна за змістом, обсягом та формами діяльність, що може включати, зокрема, але не виключно: консультації, роз`яснення, складення процесуальних документів, звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва в державних органах, суспільних установах та організаціях, органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування, судах України незалежно від юрисдикції та інстанції. Вибір форми надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати, тобто Клієнта.
Пунктами 5.1.-5.6. Договору визначено, що Гонорар - форма винагороди Адвоката за надання послуг, передбачених цим Договором. Необхідність сплати та розмір гонорару визначається Сторонами в додатковій угоді до договору або акті приймання-передачі наданих послуг. Розмір гонорару не залежить від досягнення або недосягнення Адвокатом позитивного результату, якого бажає Клієнт, якщо Сторони додатково не домовляться про інше. У разі дострокового розірвання цього Договору з ініціативи Клієнта Адвокат не повертає раніше отриманий від Клієнта гонорар та компенсовані (відшкодовані) витрати, пов`язані з виконанням цього Договору, крім випадків, коли рішенням компетентного органу будуть встановлені факти несумлінного ставлення Адвоката до своїх обов`язків, передбачених цим Договором та Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Сума яка підлягає сплаті за надані послуги розраховується виходячи з вартості однієї години затраченого часу яка складає 0,2 від мінімальної заробітної плати встановленої положеннями Закону України «Про державний бюджет України на 2025» станом на 01 січня 2026 року. Фактичні витрати при наданні правничої (правової) допомоги компенсуються Клієнтом.
Згідно з п. 6.1. Договору факт надання передбачених цим Договором послуг підтверджується Актом приймання-передачі наданих послуг (далі - «Акт»).
Цей Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та діє по 31.12.2026 включно, а в частині оплати Клієнтом Адвокату гонорару та здійснення Клієнтом передбачених цим Договором компенсацій (відшкодувань) витрат Адвоката, пов`язаних з наданням послуг, - до повного виконання таких зобов`язань (п.8.1. Договору).
Додатковою угодою № 1 від 31.03.2026 до договору про надання правових послуг від 30.01.2026 №01-01/Ю26 сторони погодили внести зміни до пункту 1.1. виклавши його в наступній редакції: « 1.1. За цим Договором Адвокат зобов`язується за завданням Клієнта надавати Клієнту правову (правничу) допомогу (далі - «послуги»), а Клієнт зобов`язується прийняти та оплатити наданні послуг з правової (правничої) допомоги та фактичні витрати Адвоката, необхідні для виконання цього Договору в межах справи за господарським спором № 916/5258/25, судовим спором по справі № 916/2988/25 а також замовлень наданих Клієнтом».
17.04.2026 Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «СВОБОДА-43» (клієнт) та адвокатом Коюдою М.А. (адвокат) складено та підписано Акт приймання-передачі наданих послуг № 3 до договору про надання правових послуг від 30.01.2026 № 01-01/Ю26 у відповідності до якого адвокатом надано, а клієнтом прийнято послуги, які складаються з підготовки та подача відзиву на апеляційну скаргу по справі № 916/2988/25, загальна вартість яких складає 5040 грн.
27.05.2026 Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «СВОБОДА-43» (клієнт) та адвокатом Коюдою М.А. (адвокат) складено та підписано Акт приймання-передачі наданих послуг № 4 до договору про надання правових послуг від 30.01.2026 № 01-01/Ю26 у відповідності до якого адвокатом надано, а клієнтом прийнято послуги, які складаються з підготовки та подачі заперечень на клопотання про долучення доказів по справі №916/2988/25, загальна вартість яких складає 1520 грн.
03.07.2026 Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «СВОБОДА-43» (клієнт) та адвокатом Коюдою М.А. (адвокат) складено та підписано Акт приймання-передачі наданих послуг № 7 до договору про надання правових послуг від 30.01.2026 № 01-01/Ю26 у відповідності до якого адвокатом надано, а клієнтом прийнято послуги, які складаються з участі у судових засіданнях по справі № 916/2988/25 в суді апеляційної інстанції – 2 судових засідання, загальна вартість яких складає 4000 грн.
Відповідачем також надано платіжні інструкції №364 від 28.05.2026 на суму 1520 грн, №385 від 05.07.2026 на суму 4000 грн та №344 від 30.04.2026 на суму 5040 грн.
Колегія суддів зауважує, що наявні матеріли справи свідчать про те, що адвокатом Коюдою М.А. здійснювалось представництво інтересів відповідача під час апеляційного перегляду справи, зокрема адвокатом було подано відзив на апеляційну скаргу, заперечення на клопотання позивача про витребування доказів, а також адвокат приймав участь у судових засіданнях.
Отже, колегія суддів вважає, що Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «СВОБОДА-43» надано належні докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 10 560,00 грн. Колегія суддів у даному випадку не вбачає підстав втручатися у договірні стосунки між відповідачем та його представником. 
У розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 11.09.2020 у справі №922/3724/19.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).
Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
З правових висновків, які послідовно викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі № 922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 18.03.2021 №910/15621/19, від 07.09.2022 у справі №912/1616/21 тощо, випливає, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Отже, господарський суд, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України. При цьому, таке застосовування не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони.
Суд вправі покласти лише ті судові витрати, які є обґрунтованими, неминучими, співмірними та розумними (розумно необхідними).
Фактори, що повинні братися до уваги при визначенні обґрунтованого розміру гонорару, включають в себе: 1) обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення; 2) вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі; 3) необхідність виїзду у відрядження; 4) важливість доручення для клієнта; 5) роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт; 6) досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт; 7) особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; 8) характер і тривалість професійних відносин даного адвоката з клієнтом; 9) професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.
Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
У даному випадку, представник позивача, під час судового засідання від 06.07.2026 заперечував проти задоволення заяви відповідача про стягнення судових витрат на наголошував на наступному:
- у Договорі про надання правничої допомоги вказано інший номер справи щодо якої адвокатом здійснюється представництво інтересів відповідача;
- у заяві поданій 12.05.2026 відповідач заявив про понесені витрати та надав докази на підтвердження їх понесення, а чинними приписами ГПК України не передбачено подання декількох заяв;
- у платіжних дорученнях про сплату коштів на користь адвоката вказано, що такі кошти перераховано на користь ФОП, однак адвокат не може здійснювати підприємницьку діяльність щодо надання адвокатських (юридичних) послуг;
- гонорар визначений умовами договору та вказаний у Актах приймання-передачі наданих послуг суттєво відрізняється.
Щодо посилання позивача на зазначення у Договорі про надання правової допомоги №01-01/Ю26 іншого номеру справи, колегія суддів зазначає таке. 
Додатковою угодою № 1 від 31.03.2026 до договору про надання правових послуг від 30.01.2026 №01-01/Ю26 сторони погодили внести зміни до пункту 1.1. виклавши його в наступній редакції: « 1.1. За цим Договором Адвокат зобов`язується за завданням Клієнта надавати Клієнту правову (правничу) допомогу (далі - «послуги»), а Клієнт зобов`язується прийняти та оплатити наданні послуг з правової (правничої) допомоги та фактичні витрати Адвоката, необхідні для виконання цього Договору в межах справи за господарським спором № 916/5258/25, судовим спором по справі № 916/2988/25 а також замовлень наданих Клієнтом».
Наведене, відповідно спростовує доводи позивача з приводу представництва адвокатом інтересів позивача за Договором в межах іншої справи. 
Щодо посилання позивача на те, що у заяві поданій 12.05.2026 відповідач заявив про понесені витрати та надав докази на підтвердження їх понесення, а чинними приписами ГПК України не передбачено подання декількох заяв, судова колегія зазначає таке. 
За приписами п. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Виходячи з наведених законодавчих приписів, колегія суддів вважає, що законодавець не обмежує учасників справи у кількості заяв із доказами на підтвердження розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи. Таке обмеження стосується лише часу їх подання, а саме до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
У даному випадку, як вже було вказано вище, відповідні докази на підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції, відповідачем було надано у законодавчо визначений строк, а саме - до закінчення судових дебатів у справі.
Не приймаються колегією суддів до уваги й твердження позивача про те, що у платіжних дорученнях про сплату коштів на користь адвоката вказано, що такі кошти перераховано на користь ФОП, однак адвокат не може здійснювати підприємницьку діяльність щодо надання адвокатських (юридичних) послуг, з огляду на таке. 
За змістом частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи вони лише підлягають сплаті відповідною стороною або третьою особою. Визначальним є підтвердження факту надання правничої допомоги, її зв`язку з розглядом конкретної справи, наявності обов`язку оплатити такі послуги та співмірності заявленої суми. 
Такий підхід узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, відповідно до якої для розподілу витрат на професійну правничу допомогу не є обов`язковим подання доказів фактичної оплати, якщо поданими доказами підтверджується обсяг наданих послуг та обов`язок клієнта оплатити їх вартість.
Аналогічні правові висновки викладені, зокрема, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18.
Відповідно, обставини пов`язані з оплатою клієнтом наданих адвокатом послуг (гонорару) жодним чином не впливають на їх розподіл, оскільки чинне процесуально законодавство взагалі не вимагає від сторони надання доказів на підтвердження оплати гонорару адвоката. 
Спростовуються наявними матеріалами справи й твердження позивача про те, що гонорар визначений умовами договору та вказаний у Актах приймання-передачі наданих послуг суттєво відрізняється.
Так, за умовами укладеного між відповідачем та адвокатом Договору, сума яка підлягає сплаті за надані послуги розраховується виходячи з вартості однієї години затраченого часу яка складає 0,2 від мінімальної заробітної плати встановленої положеннями Закону України «Про державний бюджет України на 2025» станом на 01 січня 2026 року. 
Станом на 01 січня 2026 року, згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», розмір мінімальної заробітної плати становить 8647 грн на місяць.
Відповідно, вартість однієї години затраченого часу становить 1729,40 грн (розраховано як 8647 грн Ч 0,2).
Згідно з Актом приймання-передачі наданих послуг № 3 від 17.04.2026 адвокатом надано, а клієнтом прийнято послуги, які складаються з підготовки та подача відзиву на апеляційну скаргу по справі № 916/2988/25, кількість годин – 3,15 загальна вартість яких складає 5040 грн.
Виходячи з наведеного, вартість 3,15 годин роботи адвоката, виходячи з умов договору, становить -5447,61 грн (1729,40 грн * 3,15), що є більшим розміром, ані ж визначено в Акті та заявлено позивачем до стягнення. 
У відповідності до Акту приймання-передачі наданих послуг № 4 від 27.05.2026 адвокатом надано, а клієнтом прийнято послуги, які складаються з підготовки та подачі заперечень на клопотання про долучення доказів по справі №916/2988/25, кількість годин – 0,95, загальна вартість яких складає 1520 грн.
Відтак, вартість 0,95 годин роботи адвоката, виходячи з умов договору, становить – 1642,93 грн (1729,40 грн * 0,95), що є більшим розміром, ані ж визначено в Акті та заявлено позивачем до стягнення.
Згідно з Актом приймання-передачі наданих послуг № 7 від 03.07.2026 адвокатом надано, а клієнтом прийнято послуги, які складаються з участі у судових засіданнях по справі № 916/2988/25 в суді апеляційної інстанції – 2 судових засідання, кількість годин – 2,5, загальна вартість яких складає 4000 грн.
Відповідно, вартість 2,5 годин роботи адвоката, виходячи з умов договору, становить – 4 323,50 грн (1729,40 грн * 2,5), що є більшим розміром, ані ж визначено в Акті та заявлено позивачем до стягнення.
Виходячи з наведеного, твердження позивача про невідповідність розміру гонорару визначеного в Актах приймання-передачі наданих послуг та Договорі не знайшли свого підтвердження, та навпаки, спростовуються вищенаведеним. 
У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 у справі №923/1121/17 також вказано, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (рішення у справах "East/West Alliance Limited" проти України" та "Ботацці проти Італії").
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, сьомою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, враховуючи частини п`яту-сьому, дев`яту статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.
Аналогічна правова позиція об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладена в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25.06.2019 у справі №916/1340/18.
Правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №906/194/18, акцентує увагу на необхідності дослідження документів на підтвердження обсягу витрат на правову допомогу, у тому числі щодо необхідності наявності розрахунку відповідних витрат, а також оцінки можливого фактичного їх понесення, оскільки у зазначеному випадку встановлення факту понесення витрат залежить від доведення факту надання правової допомоги у відповідних обсягах.
Від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, а тому відповідно до вимог чинного процесуального закону цілком достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.
Такий висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується зі сталою правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 15.06.2021 у справі №922/2987/20, від 18.05.2021 у справі №923/121/20, від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі №923/726/18 та від 26.02.2020 у справі №910/14371/18.
Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Даний правовий висновок Верховного Суду викладений в постанові від 28.11.2019 у справі №914/1605/18.
Крім того, чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості.
Саме така правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 22.06.2021 у справі №906/698/20.
У даному випадку, на переконання колегії суддів, з огляду на складність справи, час витрачений на підготовку документів, об`єм фактично наданих послуг, участь представника відповідача у судових засіданнях, заявлена до стягнення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанцій не є надмірною, непропорційною та неспівмірною.
Як вже було вказано вище, та підтверджується наявними матеріалами справи, адвокатом Коюдою М.А. від імені відповідача подавались до суду апеляційної інстанції заяви по суті справи – відзив на апеляційну скаргу, заперечення на клопотання позивача, а також адвокат приймав участю у судових засіданнях суду апеляційної інстанції, що підтверджується відомостями з протоколів судових засідань. 
За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Виходячи із наведених законодавчих приписів, витрати понесені відповідачем на правову допомогу – покладаються на позивача. 
Згідно з статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок. 
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення без змін. 
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

1. Рішення Господарського суду Одеської області від 29.01.2026 по справі №916/2988/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СВОБОДА-43" судові витрати на надання правничої допомоги, понесені у суді апеляційної інстанції, у сумі 10 560,00 грн.
3. Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ із зазначенням необхідних реквізитів. 
Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено та підписано 09.07.2026.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Принцевська Н.М.

Суддя Таран С.В.