Справа № 718/1495/26
Провадження 2/718/669/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" липня 2026 р. м.Кіцмань Чернівецька область 

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючої судді Масюк Л.О., секретаря Харабара А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань цивільну справу №718/1495/26 за позовною заявою ТзОВ «Стар Файненс Груп» (м.Київ вул.Велика Васильківська, 72) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,- 

ВСТАНОВИВ:

До Кіцманського районного суду Чернівецької області звернулось ТзОВ «Стар Файненс Груп» (м.Київ вул.Велика Васильківська, 72) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості..
Короткий зміст заяв по суті справи.
У позовній заяві позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Стар Файненс Груп» заборгованість за кредитним договором №64767-11/2025 від 28.11.2025 року у розмірі 45560 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 28.11.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №64767-11/2025.
У позовній заяві позивач стверджує, що відповідно до умов кредитного договору, товариство надає клієнту споживчий кредит на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит, комісію за видачу кредиту (в разі застосування) (надалі - комісія, комісія за видачу кредиту) та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта, не пов`язані з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Позивач у позовній заяві зазначає, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки; товариство належним чином виконало свої договірні зобов`язання, перерахувавши 28.11.2025 на вказаний позичальником рахунок кошти кредиту в сумі 17000 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» про зарахування на картковий рахунок відповідача.
У позовній заяві позивач стверджує, що сума боргу відповідача перед кредитором становить 45560 грн, із яких: сума заборгованості за основною сумою боргу становить 17000 грн, сума заборгованості за відсотками становить 18360 грн, сума заборгованості за комісією становить 1700 грн, сума заборгованості за штрафними санкціями становить 8500 грн.
За змістом позовної заяви, позичальник не виконав свого обов`язку в строки, передбачені кредитним договором.
Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.
Відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16.06.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито спрощене провадження без виклику сторін.
Учасники справи були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явились.
При цьому, позивач через систему «Електронний суд» надіслав до суду заяву, в якій просить судовий розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, щодо проведення заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи через оголошення про виклик, яке розміщене на офіційному веб сайті Судова влада. Будь яких заяв чи клопотань до суду від нього не надходило. Відзив на позов відповідач не подав.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Судом встановлено, що 28.11.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №64767-11/2025.Відповідно до умов кредитного договору, товариство надає клієнту споживчий кредит на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит, комісію за видачу кредиту (в разі застосування) (надалі - комісія, комісія за видачу кредиту) та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта, не пов`язані з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (а.с.9-15, 17-18).
Згідно квитанції про зарахування №933371770 від 28.11.2025 року вбачається, що на карту отримувача НОМЕР_1 зараховано кошти в сумі 17000 гривень, що також підтверджується інформацією ТзОВ «Універсальні платіжні рішення» (а.с.19, 26).
Відповідно до паспорта споживчого кредиту основні умови кредитування наступні: сума кредиту 17000 гривень, строк кредитування 120 днів; тип процентної ставки – фіксована (а.с.20-22).
Відповідно до розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача ОСОБА_1 станом на 22.04.2026 року складає 45560 грн, із яких: сума заборгованості за основною сумою боргу становить 17000 грн, сума заборгованості за відсотками становить 18360 грн, сума заборгованості за комісією становить 1700 грн, сума заборгованості за штрафними санкціями становить 8500 грн. (а.с.24-25).
Доказів погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором перед позивачем матеріали справи не містять.
Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування.
Відповідно до ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагається, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно - телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст.1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатити проценти.
За таких обставин, позовні вимоги про стягнення заборгованості в частині боргу за тілом кредиту, відсотками та комісією є обгрунтованими.
Відносно стягнення заборгованості за штрафами, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд у постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив про те, що вказаною нормою законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Оскільки нарахування штрафів відбувалось після 24 лютого 2022 року, суд вважає таке нарахування штрафу у сумі 8500 грн. неправомірним, а відтак позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 37060 гривень, з яких: заборгованості за основною сумою кредиту в сумі 17000,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 18360 грн.,заборгованості за комісією в сумі 1700 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню,
Розподіл судових витрат між сторонами.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується наступним.
Ч.1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України).
У зв`язку з висновком суду про часткове задоволення позову (85,7%), на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача належить стягнути 2281 грн. 67 коп. (2662,40:100*85,7) судового збору.
Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги слід зазначити наступне.
Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Суд, дослідивши надані суду докази витрат на професійну правничу допомогу, приходить до переконання, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: договір про надання правової (правничої) допомоги №44022416 від 02.01.2026 року, акт про надання послуг №64767-11/2025 від 24.04.2026, детальний опис (а.с.28-32).
Суд вважає, що визначена адвокатом сума гонорару є обґрунтованою, та такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Відтак, з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, які пропорційно до задоволених позовних вимог складають 6000, грн.
Керуючись ст. ст.4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 242, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 350-352 ЦПК України, суд –

у х в а л и в:

Позов задоволити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ТОВ «Стар Файненс Груп» (ЄДРПОУ: 44022416, адреса: вул. Велика Васильківська, 72, м. Київ, 01350, Україна; IBAN: НОМЕР_3 в АТ «ОЩАДБАНК) заборгованість за кредитним договором №64767-11/2025 від 28.11.2025 року у розмірі 37060 (тридцять сім тисяч шістдесят) гривень 00 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ТОВ «Стар Файненс Груп» (ЄДРПОУ: 44022416, адреса: вул. Велика Васильківська, 72, м. Київ, 01350, Україна; IBAN: НОМЕР_3 в АТ «ОЩАДБАНК) судовий збір у розмірі 2281 грн. 67 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 6000 гривень.
Рішення не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіцманського
районного суду: Масюк Л.О.