П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/22759/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Леміщак Д.М. 
Суддя-доповідач - Драчук Т. О. 
08 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Драчук Т. О. 
суддів: Смілянця Е. С.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.08.2025 № 064450001003 про відмову ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди її роботи, а саме з 16.10.1978 по 04.05.1988 на посадах у Фінансовому відділі та Податковій інспекції Виконкому Новоград-Волинської міської ради народних депутатів Житомирської області, з 05.06.1990 по 31.07.2025 в органах державної податкової служби Житомирської області (державної фіскальної служби, міністерства доходів і зборів);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 з 12.08.2025 пенсію державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків заробітної плати, зазначеної в довідках ГУ ДПС у Житомирській області від 08.08.2025 № 51, № 52, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.08.2025 № 064450001003.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 з 12.08.2025 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII, п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, зарахувавши до стажу державної служби стаж роботи (служби) в органах державної податкової служби у періоди з 05.06.1990 по 31.07.2025 та періоди роботи з 16.10.1978 по 04.05.1988 на посадах у Фінансовому відділі Новоград-Волинської міської ради.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за віком згідно з Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).
11.08.2025 позивачка звернулася із заявою встановленого зразка про проведення перерахунку пенсії у зв`язку з переведенням з пенсії за віком згідно з Законом № 1058-IV на пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу".
З урахуванням принципу екстериторіальності заяву ОСОБА_1 розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, за результатами розгляду якої 18.08.2025 пенсійним органом прийнято рішення № 064450001003 про відмову у перерахунку пенсії, оскільки позивачка не має 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, та на день набрання чинності Законом № 889-VIII, тобто на 01.05.2016, не мала достатнього стажу державної служби.
Про прийняте рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 18.08.2025 № 0600-0215-8/7115.
Позивач, не погоджуючись з відмовою пенсійного органу, звернулась з адміністративним позовом до суду.
Приймаючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що після 01.05.2016 право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ зберігають лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Пунктом 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII регламентовано, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Відповідно, для обрахунку стажу державної служби за строк, що передує дню набрання чинності Законом № 889-VIII, застосовується Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок № 283) та додаток до нього (які були чинними до 01.05.2016).
Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивачки на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 № 509-ХІІ "Про державну податкову службу в Україні" (далі - Закон № 509-ХІІ).
Відповідно до частини шостої статті 15 Закону № 509-ХІІ посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.
Отже, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Суд першої інстанції під час розгляду справи зі змісту трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що вона з 16.10.1978 по 04.05.1988 працювала на посадах у фінансовому відділі та Податковій інспекції Виконкому Новоград-Волинської міської ради народних депутатів Житомирської області, а з 05.06.1990 по 31.07.2025 працювала в органах державної податкової служби Житомирської області на різних посадах.
22.04.1994 позивачка склала присягу державного службовця, про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці.
З огляду на встановлені обставини та враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов висновку, що періоди роботи позивача в органах державної податкової служби зараховуються до стажу державної служби.
Щодо періоду роботи позивача з 16.10.1978 по 04.05.1988 на посадах економіста держдоходів, інспектором-ревізором, начальником відділу, замісник завідуючого начальника відділу у Новоград-Волинському міськфінансовому відділі, суд першої інстанції вказав, що Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 № 2493-III, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Порядок № 283 втратив чинність у зв`язку із затвердженням Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 № 229 "Порядку обчислення стажу державної служби" (далі також Порядок № 229), яким визначено механізм обчислення стажу державної служби.
Відповідно до пункту 4 зазначеного Порядку № 229 стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України від 10 грудня 2015 № 889-VIII "Про державну службу". До стажу державної служби зараховується, крім іншого, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 46 Закону № 889-VIII до стажу державної служби зараховується, крім іншого, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".
З урахуванням наведеного та аналізу норм законодавства, суд першої інстанції дійшов висновку, що період роботи позивача з 16.10.1978 по 04.05.1988 в міськфінансовому відділі держдоходу в Новоград-Волинську також підлягає зарахуванню до стажу державної служби.
Отже, за умови зарахування вищевказаних періодів роботи до стажу державної служби позивачки такий стаж становитиме більше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Суд першої інстанції встановив, що матеріалами справи підтверджується, що на дату набрання чинності Законом № 889-VIII (01.05.2016) позивачка мала понад 20 років стажу державної служби, станом на дату звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії державного службовця досягла пенсійного віку, встановленого Законом № 1058-IV, мала необхідний страховий стаж, передбачений ст. 28 Закону № 1058-IV, у тому числі стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби (понад 20 років). 
Отже, з урахуванням положень пунктів 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII ОСОБА_1 має право на пенсію державного службовця на підставі статті 37 Закону № 3723-XII, а відтак рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про відмову у призначення пенсії за віком на підставі статті 37 Закону № 3723-XII є протиправним та підлягає скасуванню.
Також, суд першої інстанції вказав, що оскільки позивач звернулася з заявою про призначення пенсії державного службовця 11.08.2025, тому за загальним правилом, така пенсія підлягає призначенню з 12.08.2025.
Щодо вимоги про зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити пенсію з урахуванням довідок про складові заробітної плати, виданих ГУ ДПС у Житомирській області від 08.08.2025 № 51, № 52, суд першої інстанції дійшов висновку про її передчасність, оскільки на даний час перерахунок пенсії не проведено, а тому відсутні підстави вважати, що при проведенні такого перерахунку ці довідки не будуть враховані пенсійним органом.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в частині відмови у задоволенні позовних вимог, в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10.12.2015, який набрав чинності з 01.05.2016 (далі - Закон №889-VІІІ), визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.
Підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, визнано таким, що втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Відповідно до ч.1 ст.37 Закон №3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців
Отже, розділом ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 р. певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016р. на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Відтак, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 цього Закону та Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, зокрема, щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Таким чином, після 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця згідно зі ст. 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п.п.10, 12 розділу ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 889-VІІІ, та мають передбачені ч.1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Аналогічна правова позиція викладено у постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 500/5183/17, від 11.04.2023 у справі № 1.380.2019.003855.
Зі змісту оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області від 18.08.2025 № 064450001003 про відмову позивачу в переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, судом встановлено, що підставою для відмови у переведені з пенсії за віком на пенсію державного слугувала відсутність у ОСОБА_2 необхідного стажу на посадах віднесених до категорії посад державної служби, оскільки періоди роботи посадових осіб органах державної податкової служби на посадах, в період на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.
Водночас, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів не погоджується з підставами відмови у переведені позивача з пенсії за віком на пенсію державного службовця, з огляду на наступне.
Як встановлено з матеріалів справи, зокрема, зі змісту трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , позивач в період з 16.10.1978 по 04.05.1988 працювала на посадах у Фінансовому відділі та Податковій інспекції Виконкому Новоград-Волинської міської ради народних депутатів Житомирської області, а з 05.06.1990 по 31.07.2025 працювала в органах державної податкової служби Житомирської області на різних посадах, зокрема:
- з 05.06.1990 по 25.11.1996 – у Державній податковій інспекції м. Новоград-Волинський;
- з 26.11.1996 по 31.07.2013 – у Новоград-Волинській Державній податковій адміністрації;
- з 01.08.2013 по 30.07.2015 – у Новоград-Волинській ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області;
- з 31.07.2015 по 29.12.2018 – у Новоград-Волинській ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області;
- з 30.12.2018 по 23.09.2019 – у ГУ ДФС у Житомирській області;
- з 24.09.2019 по 31.07.2025 – у ГУ ДПС у Житомирській області.
22.04.1994 позивач склала присягу державного службовця, про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці.
Крім того, протягом вказаного періоду роботи в податкових органах, позивачу присвоювалися спеціальні звання. 
При цьому, пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством
Статтею 46 Закону України "Про державну службу" №889-VIII визначені особливості стажу державної служби, а саме у частині 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.
Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII.
Згідно з пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Для призначення пенсії державного службовця відповідно до Закону № 3723-ХІІ стаж державної служби обраховується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 «Про порядок обчислення стажу державної служби» (діяв до набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889)
Відповідно до пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової служби.
Пунктом 4 Порядку № 283 передбачено, що документами, які підтверджують стаж державної служби, є трудова книжка та інші документи, визначені чинним законодавством.
Відповідно до п.5 Порядку № 283, обчислений стаж державної служби застосовується для встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.
Також колегія суддів звертає увагу, що спеціальним законом, який визначав статус Державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності був Закон України «Про державну податкову службу в Україні» №509-XII.
Цим законом визначено, що посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.
Видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету (ст. 6 Закону № 509).
Крім цього, згідно з пунктом 342.4 статті 342 Податкового кодексу України (далі - ПК України) посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.
Відповідно до статті 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».
При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Згідно зі статтею 343 ПК України посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються, зокрема, такі спеціальні звання: інспектор податкової служби I рангу; інспектор податкової служби II рангу; інспектор податкової служби III рангу; радник податкової служби I рангу; радник податкової служби II рангу; радник податкової служби III рангу.
Приписами пункту 57 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України установлено, що спеціальні звання податкової служби, встановлені цим Кодексом, присвоюються посадовим особам контролюючих органів, яким раніше було присвоєно спеціальні звання податкової та митної служби. Період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоювалися спеціальні та/або персональні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Отже, як Законом №889-VIII, так і нормами діючих до нього Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" (далі - Закон №3723-ХІІ) і Закону №509-ХІІ та Порядку №283 передбачалось зарахування до стажу державної служби роботи (служби) на посадах керівних працівників і спеціалістів в органах державної податкової служби та її територіальних органів.
Отже, посадові особи податкової служби, яким присвоєно спеціальне звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723.
Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції враховано правовий висновок Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах, який також викладений у постановах від 03.07.2018 по справі № 586/965/16-а, від 13.12.2018 по справі № 539/1855/17, від 18.03.2021 по справі № 500/5183/17, відповідно до якого аналіз положень ст.37 Закону № 3723, Закону № 509 дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зарахування позивачу до стажу державної служби періодів роботи в органах місцевого самоврядування з 05.06.1990 по 31.07.2025.
При цьому колегія суддів зауважує, що апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не містить доводів щодо висновків суду першої інстанції про зарахування до стажу державної служби позивача періоду роботи з 16.10.1978 по 04.05.1988 на посадах у Фінансовому відділі Новоград-Волинської міської ради. 
Відтак, з урахуванням положень частини першої статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а тому надає оцінку тим аргументам, які викладені в апеляційній скарзі.
Таким чином, оскільки позивач досягла необхідного пенсійного віку та має стаж на посаді державної служби понад 20 років, а відтак набула право на пенсію державного службовця за віком на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та переведення позивача на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Смілянець Е. С.    Полотнянко Ю.П.