Справа № 368/190/26 
2-а/368/11/26
Рішення 
Іменем України

"30" квітня 2026 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Іванюти Т.Є.,
при секретарі Вареник О.Л.
розглянувши позовну заяву за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та поновлення строку оскарження, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що він є військовозобов`язаним і перебуває на обліку за місцем проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Постановою №3745/2 від 20.08.2025 року Начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 його притягнуто до адмінвідповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено щтраф в сумі 17000 грн. 
Про вказану постанову він дізнався лише у лютому 2026 року.
Дійсно 17.08.2025 року він був доставлений до ТЦК працівниками поліції у зв`язку з тим, що вважався таким, що не з`явився за повісткою. Після перевірки його даних було повідомлено, що він знятий з розшуку, і дозволено подати документи для отримання відстрочки від призову від мобілізації на особливий період як чоловіку, який виховує дитину з інвалідністю віком до 18 років. 18.08.2025 року він подав документи до ТЦК, а 19.08.2025 року працівники ТЦК та поліції перевірили по базі і підтвердили, що він не перебуває у розшуку та не має заборгованості чи порушень. Також під час перебування у ТЦК йому не було вручено копію постанови , не було повідомлено про дату та час розгляду справи.
А тому позивач просить поновити строк на оскарження та скасувати постанову №3745/2 від 20.08.2025 р. ІНФОРМАЦІЯ_4 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та закрити провадження в справі про адмінправопорушення.
В судовому засіданні позивач позов підтримав.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 в судове засідання не з`явився, просять справу слухати вїх відсутність, а також надіслали відзив в якому просять відмовити в задоволенні позову.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з слідуючих підстав. 
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах, повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, шо передбачені Конституцією та законами України; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина. 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Згідно з ч. 9 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Частиною третьою статті 210-1 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Частиною першою статті 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Згідно з Указом Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України № 2105-ІХ від 24 лютого 2022 року, оголошується та проводиться загальна мобілізація (в подальшому Указами Президента воєнний стан та строк загальної мобілізації було неодноразово продовжено та вони існували 20.08.2025 року, тобто станом на дату винесення оскаржуваної постанови).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ч. 2 ст.235 КУпАП).
Таким чином, з 24 лютого 2022 року в Україні діє особливий період.
Частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти ІНФОРМАЦІЯ_2 у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
У разі отримання повістки про виклик до ТЦК та СП громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
У повістці про виклик до ТЦК та СП зазначаються: 1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка; 2) найменування органу. що видав повістку; 3) мета виклику до ТЦК та СП; 4) місце, день і час явки за викликом; 5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку; 6) реєстраційний номер повістки; 7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.
Для громадян, які самостійно прибули до ТЦК та СП та підлягають направленню на навчання (підготовку) у зв`язку з призовом на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, час явки встановлюється протягом двох місяців з дня проходження військово-лікарської комісії.
Під час вручення повістки представники ТЦК та СП на вимогу громадянина, якому вручається повістка, зобов`язані назвати свої прізвища, ім`я та по батькові, посади, а також пред`явити службові посвідчення.
Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до ТЦК та СП , повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці ТЦК та СП або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Пунктом 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024, визначено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) ТЦК та СП або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою ТЦК та СП під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила ТЦК та СП іншої адреси місця проживання.
Таким чином, у разі відсутності належного оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного ТЦК та СП, не прибуття останнього не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки в такому випадку неможливим є встановлення порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в частині прибуття за викликом районних (міських) ТЦК та СП з огляду на відсутність належного виклику.
З аналізу вищенаведених правових норм у контексті спірних правовідносин слідує, що для висновку щодо правомірності оскаржуваної постанови необхідно встановити: факт отримання позивачем повістки для необхідності з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 ; факт відповідності змісту повістки вимогам законодавства; наявність поважних причин неприбуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 у строк, визначений у повістці.
У матеріалах справи відсутні докази того, що позивач отримував повістку про виклик до відповідача.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за неявку до ІНФОРМАЦІЯ_3 необхідна сукупність обставин: направлення судової повістки за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення даних чи адресою реєстрації військовозобов`язаного; відомості про спробу вручити таку повістку особі, що матиме наслідком або вручення повістки без подальшої явки, або не вручення з причин відмови отримати повістку, або з причин відсутності адресата за такою адресою.
В судовому засіданні встановлено, що 17.08.2025 року позивач був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_4 в АДРЕСА_2 . Згідно копії протоколу №210 від 17.08.2025 року, складеного офіцером ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 було складено протокол про те, що позивач , будучи військовозобов`язаним та перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних, отримавши повістку про викли до ТЦК та СП не з`явився на зазначену у повістці дату – 29.06.2025 року о 14 год., чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП. 
В указаному протоколі також зазначено, що ОСОБА_1 від надання пояснень відмовився в присутності свідка ОСОБА_3 , а також що позивачу повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 16 год. 20.08.2026 року. Однак, другий примірник вказаного протоколу не був вручений позивачу та ним не підписаний, лише вказано що ОСОБА_1 від надання пояснень відмовився.
Постановою №3745/2 від 20.08.2025 року Начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 позивача притягнуто до адмінвідповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено щтраф в сумі 17000 грн. 
Згідно вказаної постанови позивач не з`явився на зазначену у повістці дату – 29.06.2025 року о 14 год., чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, тобто порушив правила військового обліку в особливий період, а саме пункти 2, 4, 10-1 пункту 1 Додатку №2 Постанови КМУ №1487 від 30.12.2022 року, чим порушив правила військового обліку.
Також позивач має право на отримання відстрочки від призову від мобілізації на особливий період як чоловіку, який виховує дитину з інвалідністю віком до 18 років.
Таким чином, у межах розгляду цієї справи встановлено, що повістка безпосередньо позивачу вручена не була, докази належного повідомлення позивача, зокрема, за наявним номером телефону відсутні.
Вказана обставина є суттєвою, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Виходячи з наведеного, саме суб`єкт владних повноважень зобов`язанийдовести, що він діяв у межах, установлених законом, відповідно до повноважень та у спосіб, що визначені законом.
Сторона відповідача доказів на спростування заявлених позивачем позовних вимог та вказаних у позові обставин до суду не надала, доводи позивача про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення в суді не спростувала, доказів на підтвердження порушення позивачем норм ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та вчинення адміністративного правопорушення не надала.
Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача, поновивши строк на оскарження даної постанови..
Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позо задоволити.
Поновити строк на оскарження постанови ІНФОРМАЦІЯ_4 №3745/2 від 20.08.2025 р.
Скасувати постанову №3745/2 від 20.08.2025 р. ІНФОРМАЦІЯ_4 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП 
Рішення може бути оскаржена до Шостого Київського апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів.

Суддя: Іванюта Т.Є.