Єдиний унікальний номер 344/8274/26 
Номер провадження 2/341/861/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2026 року       місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі 
головуючого судді Аннишина С.І.,
за участю секретаря судового засідання Рарик В.С.,    розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 551763-КС-001 від 10.08.2025, що становить 22 549,84 грн.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 10.08.2025 між товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Позика» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №551763-КС-001 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаними відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов зазначеного договору, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 48 000,00 грн. 
Відповідач не виконав свої зобов`язання за договором належним чином, а тому у нього утворилась заборгованість в розмірі 22 549,84 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 16 960,76 грн, суми прострочених платежів по процентах 5 589,08 грн.
Цю заборгованість позич просить стягнути на свою користь.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 травня 2026 року справу передано за підсудністю до Галицького районного суду Івано-Франківської області.
Ухвалою суду від 04 червня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
В судове засідання представник позивача – Танцуріна Є.В. не з`явилася. У позовній заяві зазначила про розгляд справи без участі представника ТОВ «Бізнес позика», не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 01.07.2026 скерував заяву про відкладення розгляду справу у зв`язку із мирним врегулюванням спору.
У позовній заяві представник позивача заявляв клопотання про витребування доказів. Просила суд витребувати у АТ «Універсал банк» письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № 4441-1111 4155-0388 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 за період з 10.08.2025 року (дата видачі кредиту) по 30.11.2025 року (дата закінчення терміну кредитування).
Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні такого клопотання, оскільки всупереч вимогам пункту 4 частини 2 статті 84 ЦПК України, позивачем не надано суду доказів вжиття заходів для отримання доказу самостійно та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
Інших заяв, клопотань від сторін не надходило.
За таких обставин, із врахуванням позиції представника позивача, який не заперечував щодо проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.
Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні фактичні обставини.
Судом встановлено, що ТОВ «Бізнес Позика» 10.08.2025 направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір №551763-КС-001 про надання кредиту, яка прийнята відповідачем шляхом підписання 10.08.2025 акцепту пропозиції (оферти) щодо укладення Договору №551763-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA -0217.
Відповідно до пункту 2.1. вказаного Договору ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 48 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів.
Договором визначено, що протягом строку кредитування проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно з графіком платежів.
Стандартна процентна ставка за Кредитом є фіксованою та становить 1% в день. Комісія за видачу кредиту становить 9 600,00 грн. Строк дії Договору до 30.11.2025, орієнтовна загальна вартість кредиту - 97 771,45 грн, загальні витрати за кредитом 49 771,45 грн. Денна процентна ставка – 0,92 процентів (пункт. 2.3, 2.4, 2.5, 2.8, 2.9, 2.10, 2.12 договору).
Пунктом 4 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.
Сторонами також підписано Паспорт споживчого кредиту до Договору з аналогічними умовами.
Відповідно до підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, ТОВ «Бізнес Позика» надало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 48 000,00 грн. шляхом перерахування на його банківську картку, маска якої НОМЕР_3 .
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, за період кредитування з 10.08.2025 30.11.2025, видано кредитних коштів - 48000,00 грн, нараховано відсотків - 40 420,49 грн, комісії - 9600,00 грн, відсотків за статтею 625 ЦК України - 24 000,00 грн. При цьому згідно з розрахунком відповідач сплатив 99 470,65 грн, з них: 31 039, 24 грн – за кредитом, 34 831, 41 грн – за відсотками, 9 600,00 грн - за комісією та 24 000,00 грн – за відсотками відповідно до статті 625 ЦК України.
Відповідно до Довідки про стан заборгованості ОСОБА_1 , яка видана позивачем станом на 08.04.2026, загальна заборгованість за договором складає 22 549,84 грн: 16 960,76 грн - тіло кредиту, 5 589,08 грн - відсотки за користування кредитом.
Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем ОСОБА_1 є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини).
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1статті 626 ЦК України).
Згідно з частини 1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із положень частини 1 статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частни 2 статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 10.08.2025 шляхом підписання Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та акцепту Пропозиції між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №551763-КС-001, який підписано відповідачем електронним підписом через використання одноразового ідентифікатора у визначеному Законом України «Про електронну комерцію» порядку. 
Підписанням Договору сторонами визначено та погоджено розмір кредиту, строк кредитування, розмір відсоткової ставки та комісійних платежів, періоди здійснення обов`язкових платежів, а також суми платежів у них. 
Вказане свідчить, що умови кредитування в ТОВ «Бізнес Позика» погодженні відповідачем у повному обсязі без будь-яких застережень чи заперечень.
За вказаним договором позичальник отримав доступ до кредитних коштів на загальну суму 48 000,00 грн на платіжну карту № НОМЕР_3 .
За умовами Договору, ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними відповідно до умов Договору.
Як встановлено судом із розрахунку заборгованості, на виконання умов договору відповідачем сплачено 99 470,65 грн, які зараховано позивачем в рахунок погашення основного боргу, відсотків, комісії, відсотків за статтею 625 ЦК України.
За період кредитування з 10.08.2025 до 30.11.2025 відповідачу нараховано також, окрім відсотків та комісії, які передбачені умовами договору, відсотки за статтею 625 ЦК України у сумі 24 000,00 грн. При цьому, згідно з розрахунком позивача відповідач погасив заборгованість за відсотками за статтею 625 ЦК України у сумі 24 000,00 грн в повному обсязі.
Разом з тим суд не погоджується з нарахованими позивачем відсотками на підставі статті 625 ЦК України в розмірі 24 000,00 грн та зарахуванням позивачем сум оплат в цій сумі, проведених відповідачем , в рахунок їх погашення. 
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Воєнний стан діяв, триває і не припиняв свою дію в період укладення Договору та нарахування позикодавцем процентів як міри відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України.
Тобто, в цьому випадку відповідач як позичальник звільнений від обов`язку сплати процентів на підставі статті 625 ЦК України, оскільки такі нараховані під час дії воєнного стану.
Таким чином, нарахування позивачем 24 000 грн відповідно до статті 625 ЦК України не відповідає вимогам закону. При цьому встановлено, що зазначену суму у розмірі 24 000,00 грн відповідач фактично сплатив позивачу.
Згідно з розрахунком позивача, після здійснених відповідачем платежів на загальну суму 99 470,65 грн заборгованість ОСОБА_1 становить 22 549,00 грн, з яких 16 960,00 грн — заборгованість за основною сумою кредиту та 5 589,00 грн — заборгованість за процентами.
Таким чином, враховуючи, що відповідачем додатково сплачено 24 000,00 грн відсотків, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, які суд визнав такими, що нараховані без належних правових підстав, зазначена сума підлягає зарахуванню в рахунок загальної суми заборгованості.
Отже, розмір фактично сплаченої відповідачем сум платежів за договором перевищує розмір заборгованості, визначений позивачем після проведення відповідного розрахунку. За таких обставин суд дійшов висновку, що станом на момент розгляду справи заборгованість відповідача за кредитним договором відсутня, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12,13,19, 259, 272-274,284,354,355 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.  
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», місцезнаходження юридичної особи: 01133, бульвар Лесі Українки, буд.26, офіс 411, м.Київ, код ЄДРПОУ 41084239.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_1 
Повний текст рішення складено 17 серпня 2026 року.

Суддя | Святослав АННИШИН