Дата документу 14.09.2026 
Справа № 334/6767/26
Провадження № 3/334/1668/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2026 року суддя Дніпровського районного суду міста Запоріжжя Фетісов М.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
за участю: ОСОБА_1 та його захисника адвоката Вертелецького М.О.,
встановив:
відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 701541 від 24.06.2026, 24.06.2026 об 11.30 годині в м. Запоріжжя, вул. Бориса Грінченка, 79, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Faw CA1031, д.н.з № НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився на місці зупинки транспортного засобу. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом його паркування без порушень ПДР, про повторність попереджений. Чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав. Пояснив, що не перебував у стані наркотичного сп`яніння та ознак не мав. Від огляду у лікаря-нарколога не відмовлявся, запропонував взяти сусідку як свідка, але поліцейські йому відмовили. Після зупинки транспортного засобу поліцейські повідомили, що він причетний до злочину, потом те, що він не увімкнув покажчик повороту під час паркування. Лише після цього йому повідомили про наявність ознак наркотичного сп`яніння. Наркотичні засоби не вживає.
Захисник ОСОБА_1 адвокат Вертелецький М.О. в судовому засіданні заперечив проти протоколу про адміністративне правопорушення та зазначив, що обґрунтовуючи свою вимогу зупинити транспортний засіб ОСОБА_1 , поліцейські зазначили спочатку на не включенні останнім покажчику повороту під час паркування транспортного засобу, потім те, що останній або пасажир його транспортного засобу причетні до кримінального чи адміністративного правопорушення, пізніше на тому, що вони мають перевірити документи у чоловіків віком від 25 років до 60 років. Тільки після конфліктної дискусії щодо законності зупинки, раптово поліцейський запитав у ОСОБА_1 про вживання чогось. Не було перевірки реакції зіниць очей ОСОБА_1 на світло, вираження тремтіння пальців рук відеозапис не демонструє, поведінка, що не відповідає обстановці поліцейськими не конкретизована. ОСОБА_1 орієнтується в ситуації, послідовно формулює свою позицію, ставить зрозумілі запитання, аргументує незгоду, просить викликати інший екіпаж, знаходить свідка, обговорює спосіб поїздки до лікаря. ОСОБА_1 не відмовлявся від медичного огляду, є заброньованим. Були випадки, коли його зупиняли поліцейські та доставляли до ТЦК, де він перебував 5 діб. Після чого його випустили. ОСОБА_1 жодного разу не відмовився від медичного огляду, неодноразово погоджувався його пройти, пояснював побоюванням за власну безпеку, а після припинення поліцейськими процедури самостійно прибув до спеціалізованого медичного закладу та пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння.
До протоколу про адміністративне правопорушення додані: картка обліку адміністративного правопорушення, рапорт поліцейського, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння,довідка з бази даних підсистеми «Адмінпрактика», витяг з бази даних «АРМОР», відеозапис події.
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, відповідно до положень ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП. У ньому, крім іншого, зазначається нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
Згідно зі ст. 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків; адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення – це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.
Положеннями п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі – ПДР), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан наркотичного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Процедура встановлення факту перебування особи, що керує транспортним засобом, у стані наркотичного сп`яніння також врегульована положеннями Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі – Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкція № 1452/735).
Відповідно до п. 2-4 Порядку № 1103 огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно з п. 12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану. При цьому встановлення конкретних ознак стану сп`яніння особи належить до виключної компетенції поліцейського, який з огляду на виявлені ним ознаки робить припущення про перебування водія у стані наркотичного сп`яніння, повідомляє про таке припущення водію та пропонує пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я.
З відеозапису події вбачається, що об 11.37 годині поліцейськими запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога, на що об 11.40 годині ОСОБА_1 , у свою чергу, повідомив поліцейських, що проїде до медичного закладу на своєму транспортному засобі, на що отримав відмову поліцейського. Після цього ОСОБА_1 погодився проїхати з поліцейськими на медичний огляд на їх транспортному засобі, але зі свідком, на що також отримав відмову поліцейського. В результаті отримання вказаної відмови поліцейських, ОСОБА_1 запропонував останнім скласти протокол про адміністративне правопорушення, що підтверджується відеозаписом з бодікамери поліцейського.
Після складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 самостійно прибув до лікаря-нарколога КНП «ОКЗПНД та СЗХ» ЗОР та пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння 24.06.2026 о 13.45 годині (менш ніж за дві години після складання протоколу про адміністративне правопорушення), внаслідок якого отримав висновок про те, що лікарем у нього ознак сп`яніння не виявлено, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння КНП «ОКЗПНД та СЗХ» ЗОР № 1979 від 24.06.2026.
Дана обставина свідчить про те, що на момент вимоги поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, а тому у поліцейського були відсутні підстави вважати, що водій перебував в стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану та висувати йому вимогу про проходження відповідного огляду у порядку, передбаченому п. 2 Порядку № 1103, п. 2, 4 Розділу І Інструкції № 1452/735.
Також ця обставина свідчить про відсутність наміру у водія ухилитися від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та підтверджує, що відмова ОСОБА_1 від проведення вказаного огляду не була зумовлена бажанням приховати своє перебування у стані сп`яніння.
За таких обставин суд дійшов висновку про те, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, проведений поліцейським із порушенням вимог ст. 266 КУпАП та відповідно до ч. 5 цієї статті є недійсним. При цьому докази, отримані поліцейським у результаті такого огляду: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 701541 від 24.06.2026, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 24.06.2026, рапорт поліцейського від 24.06.2026, є недопустимими доказами.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. Суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.
Суддя, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до висновку про те, що матеріалами справи не доведена об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, внаслідок чого справа про адміністративне правопорушення щодо останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58), згідно з якою, принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Враховуючи вищевказане та закриття провадження у справі із зазначених судом підстав, суддя вважає недоцільним надавати детальну відповідь на інші аргументи сторони захисту.
Керуючись ст. 130, 247, 251, 252, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суддя
постановив:
провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя М.В. Фетісов