Справа № 393/222/26
пров. 1-кп/393/83/26 

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
07 вересня 2026 року         селище Кам`янець
Новгородківський районний суд Кіровоградської області 
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №42025120040000092 від 07.08.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.240, ч.2 ст.364-1 КК України,
В С Т А Н О В И В:
На розгляді у Новгородківському районному суді Кіровоградської області перебуває вказане кримінальне провадження.
Прокурор подав до суду клопотання, в якому просить продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком на два місяці. Прокурор обґрунтовує подане клопотання наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема обвинувачений може: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілого.
У судовому засіданні прокурор підтримав вказане клопотання.
Обвинувачений у судовому засіданні заперечував щодо вказаного клопотання, так як вважає, що відсутні ризики, які зазначені у клопотанні прокурора. 
Потерпілий у судове засідання не з`явився, у суду відсутні відомості про вручення потерпілому повідомлення про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання. 
Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, встановив наступне.
Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу (ч.1,2 ст.331 КПК України).
Ухвалою слідчого судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 27.03.2026р. застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків. 
В подальшому, ухвалами суду обвинуваченому вказаний запобіжний захід було неодноразово продовжено. Так, ухвалою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 07.07.2026р. продовжено обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання на два місяці, тобто до 07.09.2026р. включно, з покладенням обов`язків.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Підставою для обрання та продовження обвинуваченому зазначеного запобіжного заходу слугувала наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме - запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого. 
Вирішуючи питання про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу, обраного обвинуваченому, суд має врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак, суду необхідно встановити чи обвинувачений наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.
Суд, розглядаючи вказане клопотання прокурора, також враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.240 КК України, що передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України, що передбачає покарання у виді штрафу від чотирьох тисяч до шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк від трьох до шести років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Тобто, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні двох тяжких злочинів. Суд також враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є інвалідом 3 групи загального захворювання, одружений.
На думку суду, ризики, які зазначені у клопотанні прокурора, а саме - те, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого продовжують існувати і є реальними. Обвинувачений має можливість їх реалізації за умови незастосування відповідного запобіжного заходу.
Ризик переховування від суду не втратив своєї актуальності та залишається реальним з огляду на тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , суворість можливого покарання та пов`язаними із цим негативними для особи наслідками.
У справі ''Москаленко проти України'' від 20.05.2010 року Європейський суд з прав людини нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також суд визнав, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Ризик впливу обвинуваченого на свідків, потерпілого також не втратив своєї актуальності та залишається реальним через передбачену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілими у кримінальному провадженні, а саме - спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1, 2 ст.23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання (ст.352 КПК України), або отримав у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК України).
Отже, з переходом до стадії судового розгляду, визначення обсягу та порядку дослідження доказів, ризик незаконного впливу на свідків, потерпілого збільшується, адже за наслідками ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, обвинувачений стає обізнаним про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні, а також зміст наданих ними показань. Оскільки судовий розгляд кримінального провадження триває, свідки, потерпілий ще не допитані, то існує ймовірний ризик того, що внаслідок впливу обвинуваченого такі особи можуть змінити свої показання або відмовитися від надання показань у суді.
Ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, а саме - те, що обвинувачений може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не знайшов свого підтвердження під час розгляду вказаного клопотання, так як прокурор не зазначив, яку саме річ чи документ може знищити, сховати або спотворити обвинувачений.
Підсумовуючи викладене, суд вважає, що вказане клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 179, 314-316 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, строком на два місяці, - задовольнити повністю.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання на два місяці, тобто до 07.11.2026р. включно, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожною вимогою до суду; 
- не відлучатися за межі Кіровоградської області без дозволу суду; 
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 
- утримуватись від спілкування з потерпілим ОСОБА_5 та свідками у 
кримінальному провадженні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , за виключенням їх 
участі в судових засіданнях ; 
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) 
для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в 
Україну.
Роз`яснити обвинуваченому, що в разі не виконання покладених обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням обвинуваченим особистого зобов`язання покласти на прокурора.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає
Суддя ОСОБА_1