ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2026 року | м. Полтава | Справа № 440/8795/26

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій просить: 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області щодо відмови зарахувати до трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 03.08.1983 по 21.08.1988, та з 12.01.1989 по 15.09.1990;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області зарахувати до трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 03.08.1983 по 21.08.1988, та з 12.01.1989 по 15.09.1990, та здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням до трудового (страхового) стажу періодів її роботи з 03.08.1983 по 21.08.1988, та з 12.01.1989 по 15.09.1990. 
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що пенсію Позивачці було обчислено з урахуванням стажу тривалістю 35 років 3 місяці 17 днів (враховано по 28.02.2026). При призначенні пенсії, Позивачці не було зараховано до трудового (страхового) стажу періоди роботи з 03.08.1983 по 21.08.1988, та з 12.01.1989 по 15.09.1990. Позивач звернулась через свого представника з запитом з метою отримати інформацію про те, чому їй не було зараховано до трудового (страхового) стажу періоди роботи з 03.08.1983 по 21.08.1988, та з 12.01.1989 по 15.09.1990, та з проханням зарахувати до трудового (страхового) стажу періоди її роботи з 03.08.1983 по 21.08.1988, та з 12.01.1989 по 15.09.1990. Листом від 11.05.2026 №1600-0902-8/40053 ГУ ПФУ в Полтавській області повідомило, що при призначенні пенсії до стажу не враховано періоди роботи з 03.08.1983 по 21.08.1988 та з 12.01.1989 по 15.09.1990 згідно із записами трудової книжки НОМЕР_1 від 03.08.1983, оскільки печатка на титульній сторінці не читається та перший запис роботи завірено печаткою, яка не читається. Вважає дії ПФУ в Запорізькій області протиправними, на підставі чого, просить позовні вимоги задовольнити.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він покликається на те, що пенсію обчислено з урахуванням стажу тривалістю 35 років 3 місяці 17 днів (враховано по 28.02.2026). При призначенні пенсії до стажу не враховано періоди роботи з 03.08.1983 по 21.08.1988 та з 12.01.1989 по 15.09.1990 згідно із записами трудової книжки НОМЕР_2 від 03.08.1983, оскільки печатка на титульній сторінці не читається та перший запис роботи завірено печаткою, яка не читається. ОСОБА_1 звернулась із заявою від 26.03.2026 про виплату грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій та зарахування до стажу зазначених періодів роботи. За результатами розгляду заяви, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №163750037576 від 03.04.2026 призначено грошову допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій та відмовлено в зарахуванні до стажу періодів роботи з 03.08.1983 по 21.08.1988 та з 12.01.1989 по 15.09.1990 згідно із записами трудової книжки НОМЕР_2 від 03.08.1983, оскільки титульна сторінка трудової книжки та перший запис про періоди роботи завірено печаткою, яка не читається, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58. Вважає дії управління правомірними та вмотивованими. Тому, підстави для задоволення вимог позивача повністю відсутні
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.07.2026 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №440/8795/26. Призначено розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.03.2026 згідно і з заявою від 04.03.2026.
Пенсію Позивачці було обчислено з урахуванням стажу тривалістю 35 років 3 місяці 17 днів (враховано по 28.02.2026).
При призначенні пенсії, Позивачці не було зараховано до трудового (страхового) стажу періоди роботи з 03.08.1983 по 21.08.1988, та з 12.01.1989 по 15.09.1990.
Позивач звернулась через свого представника з запитом з метою отримати інформацію про те, чому їй не було зараховано до трудового (страхового) стажу періоди роботи з 03.08.1983 по 21.08.1988, та з 12.01.1989 по 15.09.1990 та з проханням зарахувати до трудового (страхового) стажу періоди її роботи з 03.08.1983 по 21.08.1988, та з 12.01.1989 по 15.09.1990. 
Листом від 11.05.2026 №1600-0902-8/40053 ГУ ПФУ в Полтавській області повідомило, що при призначенні пенсії до стажу не враховано періоди роботи з 03.08.1983 по 21.08.1988 та з 12.01.1989 по 15.09.1990 згідно із записами трудової книжки НОМЕР_1 від 03.08.1983, оскільки печатка на титульній сторінці не читається та перший запис роботи завірено печаткою, яка не читається
Позивач не погодившись з діями відповідача, з вимогою вчинити певні дії, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі по тексту - Закон №1058-IV).
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
В силу п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком.
За приписами ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Частинами 1 та 3 статті 44 Закону №1058-IV встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Суд враховує, що згідно з положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 56 Закону України від 05.11.1991 року №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Як встановлено судом, відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з недостатньою кількістю страхового стажу. При цьому, у спірному рішення вказано, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності з не враховано періоди роботи з 03.08.1983 по 21.08.1988 та з 12.01.1989 по 15.09.1990 згідно із записами трудової книжки НОМЕР_1 від 03.08.1983, оскільки печатка на титульній сторінці не читається та перший запис роботи завірено печаткою, яка не читається.
Втім, судом встановлено, у трудовій книжці НОМЕР_1 від 03.08.1983міститься запис про роботу позивачки з 03.08.1983 по 21.08.1988 та з 12.01.1989 по 15.09.1990, засвідчені печатками та підписами уповноваженої особи, а також містять покликання на відповідні номери та дати наказів.
Відповідно до пункту 1.1 Інструкції № 162, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців.
Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Відповідно до пункту 2.11 Інструкції №162, після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка.
Відповідно до пункту 1.1 Інструкції №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Пунктом 2.2 Інструкції №58, встановлено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем “кваліфікований робітник”, “молодший спеціаліст”, “бакалавр”, “спеціаліст” та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.
До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
З наведених норм права вбачається, що трудова книжка заповнюється роботодавцем і на працівника не покладено обов`язок перевірки правильності її заповнення. Працівник не може нести відповідальність за правильність записів у його трудовій книжці.
Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі №423/1881/17.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Суд вказує, що Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина 3 статті 44 Закону № 1058-IV).Отже, територіальний орган Пенсійного фонду може скористатись своїм правом перевірки даних трудової книжки позивача.
Тому, оскільки спірний період підтверджується записами у трудовій книжці, то суд критично оцінює доводи відповідача щодо його неврахування, з підстави, що печатка на титульній сторінці не читається та перший запис роботи завірено печаткою, яка не читається.
Суд звертає увагу, що відповідно до ч.3 ст.44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
З аналізу норм пенсійного законодавства вбачається, що у зв`язку із зверненням позивача щодо призначення пенсії за віком Управління зобов`язане перевірити, зокрема, чи має заявник стаж роботи. У свою чергу, суд перевіряє, зокрема, чи діяв ПФУ обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови зарахувати до трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 03.08.1983 по 21.08.1988, та з 12.01.1989 по 15.09.1990.
Щодо способу захисту прав позивача, суд зазначає, що частиною четвертою статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Так, у спірному рішенні відповідачем констатовано досягнення позивачкою необхідного пенсійного віку 60 років та наявність у неї страхового стажу 28 років 6 місяців 5 днів, при необхідному 31 рік.
Водночас, суд дійшов висновку про зарахування до страхового стражу ОСОБА_1 періоду роботи з 03.08.1983 по 21.08.1988, та з 12.01.1989 по 15.09.1990 року, відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 03.08.1983 року.
Згідно ст. 45 Закону №1058-ІV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
За таких обставин, з метою ефективного поновлення прав позивача, з урахуванням частини 2 статті 9 КАС України, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області щодо відмови зарахувати до трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 03.08.1983 по 21.08.1988, та з 12.01.1989 по 15.09.1990 та зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області зарахувати до трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 03.08.1983 по 21.08.1988, та з 12.01.1989 по 15.09.1990, та здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням до трудового (страхового) стажу періодів її роботи з 03.08.1983 по 21.08.1988, та з 12.01.1989 по 15.09.1990.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ст. 90 КАС України).
Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на задоволення позову, судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору у розмірі 1331,20 грн., слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, код ЄДРПОУ 13967927) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області щодо відмови зарахувати до трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 03.08.1983 по 21.08.1988, та з 12.01.1989 по 15.09.1990.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області зарахувати до трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 03.08.1983 по 21.08.1988, та з 12.01.1989 по 15.09.1990, та здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням до трудового (страхового) стажу періодів її роботи з 03.08.1983 по 21.08.1988, та з 12.01.1989 по 15.09.1990.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна гривня) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, код ЄДРПОУ 13967927).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя | | Г.В. Костенко