Справа № 577/2970/26
Провадження № 2/577/1670/26  

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

10 вересня 2026 року 

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Логіна Є.В.,
секретаря судового засідання Скляр О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Конотоп, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в:
ТзОВ «ФК «Позика» звернулось до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 55734391 від 16.08.2021 в розмірі 11 715 грн. та понесені судові витрати на оплату судового збору та правничої допомоги.
Свої вимоги мотивує тим, що 16.08.2021 між ТзОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 55734391, відповідно до якого останній на картковий рахунок отримав кредит у розмірі 3300 грн. строком до 14.11.2021 на умовах сплати 2,5% пільгової процентної ставки (зниженої) або 3% стандартної процентної ставки, та зобов`язався повернути суму кредиту у день закінчення строку кредитування та сплатити проценти від суми кредиту.
Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання.
01.09.2025 між ТзОВ «ФК «Ірбіс» та ТзОВ «ФК «Позика» укладено договір факторингу № 01092025/1, відповідно до якого ТзОВ «ФК «Позика» приймає належні ТзОВ «ФК «Ірбіс» права вимоги до боржників, зокрема і до боржника ОСОБА_1 . 
Відповідно до витягу з додатку № 1 до Договору факторингу № 01092025/1 від 01.09.2025, ТзОВ «ФК «Позика» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 11715 грн. , яка складається з 3300 грн. заборгованості за тілом кредиту, 8415 грн. заборгованості за відсотками. 
Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, внаслідок чого ТзОВ «ФК «Позика» змушене звернутись до суду.
Ухвалою судді від 03.06.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін. 
Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі повторної неявки відповідача.
30.07.2026 відповідач ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення розгляду справи та поновлення строку на подання відзиву. Однак , відповідач в судові засідання 03.08.2026, 25.08.2026 та 10.09.2026 повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось на адресу суду із відміткою «адресат відсутній». Крім того, відповідач має зареєстрований електронний кабінет, тому повідомлений про час розгляду справи належним чином.
В силу вимог пунктів 3, 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, а також правових висновків, викладених у Постановах ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17), судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні вищевказаної відмітки, відтак суд вважає, що відповідач повідомлена належним чином про дату та місце розгляду справи. Правом на подання відзиву не скористався.
У відповідності до положень ст.ст.280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду.
Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення за наступних підстав.
Судом встановлено, що 16.08.2021 між ТзОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 55734391, відповідно до якого останній на картковий рахунок отримав кредит у розмірі 3300 грн. строком до 14.11.2021 на умовах сплати 2,5% пільгової процентної ставки (зниженої) або 3% стандартної процентної ставки, та зобов`язався повернути суму кредиту у день закінчення строку кредитування та сплатити проценти від суми кредиту.
Зарахування коштів у розмірі 3300 грн. на маска картку НОМЕР_1 , підтверджено довідкою ТОВ «іРау» від 23.10.2025 , номер транзакції - НОМЕР_2 . 
Однак, ОСОБА_1 належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 55734391 від 16.08.2021, заборгованість ОСОБА_1 складає 11715 грн. та включає 3300 грн. заборгованості за тілом кредиту, 8415 грн. заборгованості за відсотками. 
Вказаний розрахунок відповідачем не спростований, доказів повного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором суду не надано.
01.09.2025 між ТзОВ «ФК «Ірбіс» та ТзОВ «ФК «Позика» укладено договір факторингу № 01092025/1, відповідно до якого ТзОВ «ФК «Позика» приймає належні ТзОВ «ФК «Ірбіс» права вимоги до боржників, зокрема і до боржника ОСОБА_1 . 
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Таким чином, ТОВ «ФК «Позика» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 55734391 від 16.08.2021.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Стаття 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів.
На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 не виконував взяті на себе зобов`язання належним чином, що спричинило виникнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором .
Внаслідок невиконання умов кредитного договору ОСОБА_1 були порушені права позивача. А тому, оцінюючі представлені позивачем докази та наведені аргументи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в частині стягнення боргу та з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ТзОВ «ФК «Позика» заборгованість за кредитним договором № 55734391 від 16.08.2021 в розмірі 11715 грн., яка складається з 3300 грн. заборгованості за тілом кредиту, 8415 грн. заборгованості за відсотками. 
При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне.
Позивачем заявлено вимогу про компенсацію понесених ним витрат на правничу допомогу в розмірі 5500 грн.
Відповідно до ч.1 п.1 ч. 3 ст. 133 та ч.1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду копію договору про надання правової допомоги № 39493634/03 від 02.01.2026, укладеного між ТзОВ ФК «Позика» та адвокатом Горобей Р.Г., копію додаткової угоди, копію акту про підтвердження факту надання правничої допомоги від 08.05.2026, детальний опис робіт, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд вважає необґрунтованими вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі 5500 грн. який, на переконання суду, не є співмірним із наданими адвокатом послугами та складністю справи, та приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на оплату послуг адвоката, в розмірі 2 000 грн.
Саме такий розмір відповідатиме критеріям дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. 
Крім того, в силу дії 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 527, 530, 610, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, суд ,-
у х в а л и в :
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Позика» суму заборгованості за кредитним договором № 55734391 від 16.08.2021 в розмірі 11715 (одинадцять тисяч сімсот п`ятнадцять) грн., судовий збір в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп. та 2000 (дві тисячі) грн. витрат на правничу допомогу. 
В решті вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку ст. 284-285 ЦПК України.
Апеляційна скарга на заочне рішення подається позивачем позивачем протягом тридцяти днів з дня його ухвалення безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Позика» (юридична адреса: 07406, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1 , код ЄДРПОУ: 39493634)
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) . 

Суддя Логін Є.  В.