Справа № 364/894/26
Провадження № 2-о/364/20/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2026 Володарський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Макаренко Л.А.,
при секретарі судового засідання Голуб А.Л.,
за участю:
учасники справи – не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарського районного суду Київської області в селищі Володарка Білоцерківського району Київської області в порядку окремого провадження цивільну справу 
за заявою     ОСОБА_1 , 
заінтересована особа:  Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі – ГУПФУ в Полтавській області), 
про     встановлення факту належності правовстановлюючого документа, – 
ВСТАНОВИВ:
До Володарського районного суду Київської області 18.08.2026 надійшла зазначена заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: ГУПФУ в Полтавській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, в якій Заявник просить суд: встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трудової книжки серії НОМЕР_1 , заведеної 05.12.1991, в якій прізвище, ім`я та по батькові зазначено російською мовою як « ОСОБА_2 ».
На обґрунтування своєї вимоги представник Заявника – адвокат Патківська О.В. (ордер на надання правничої (правової) допомоги від 17.08.2026, а.с. 4) у заяві зазначила, що 15.07.2026 ОСОБА_1 звернувся до органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком. За результати розгляду цієї заяви 22.07.2026 було прийнято рішення № 104750012935 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з недостатністю страхового стажу. У цьому рішенні ПФУ не було враховано періоди роботи за трудовою книжкою, оскільки назване прізвище заявника « ОСОБА_3 » (рос.) у трудовій книжці не відповідає паспортним « ОСОБА_4 » (рос.). Відтак, наявна розбіжність у написанні прізвища фактично перешкоджає Заявнику реалізувати право на належне врахування відомостей, що містяться у трудовій книжці.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України. За паспортом громадянина України, свідоцтвом про народження, посвідченням водія, посвідченням учасника бойових дій та іншими документами Заявник має прізвище « ОСОБА_4 », ім`я « ОСОБА_5 », по батькові « ОСОБА_6 », дата народження – ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заявник має трудову книжку серії НОМЕР_2 , що була заведена 05.12.1991. У цій трудовій книжці на стор. 1 персональні дані заявника зазначені російською мовою як: «   ОСОБА_7 », а на стор. 41 персональні дані Заявника зазначені українською мовою як: « ОСОБА_1 ». Водночас у документі, що посвідчують особу Заявника, а саме: паспорті громадянина України, серії НОМЕР_3 , виданого Володарським РВ ГУ МВС України в Київській області 04.12.1995, прізвище Заявника українською мовою зазначене як: « ОСОБА_1 », а прізвище російською мовою зазначене як «   ОСОБА_8 ». Таким чином, розбіжність полягає виключно у написанні прізвища російською мовою – «   ОСОБА_9 » / «Тимченко» – та не свідчить про те, що згадані документи належать різним особам, хоча всі інші дані, зокрема, дата народження ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) збігається в обох документах. Тому з метою об`єктивного підтвердження тотожності зазначених записів Заявником отримано Експертний висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України від 11.08.2026 № 056/1447-а/3. У цьому висновку досліджувалися, зокрема, записи у паспорті, свідоцтві про народження, посвідченні водія, посвідченні учасника бойових дій, трудовій книжці та військовому квитку Заявника. За результатами лінгвістичного дослідження експерт зазначив, що український запис прізвища « ОСОБА_10 » та записи російською мовою « ОСОБА_10 » і « ОСОБА_11 », попри відмінність в орфографічній фіксації, є ідентичними, а розбіжність зумовлена різними підходами до передавання українського прізвища російською мовою. Отже, експертним дослідженням підтверджено, що перелічені варіанти написання прізвища стосуються однієї і тієї самої особи — ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заявник не має можливості самостійно усунути зазначену розбіжність шляхом внесення змін до трудової книжки, оскільки такі зміни можуть вноситися лише уповноваженою особою відповідно до встановленого порядку. Крім того, трудова книжка містить записи про трудову діяльність Заявника, внесені різними роботодавцями у різні періоди часу, а тому звернення до одного конкретного роботодавця не може усунути розбіжність щодо належності трудової книжки в цілому. При цьому питання, яке підлягає вирішенню у цій справі, стосується не виправлення окремого запису про трудову діяльність, а встановлення факту належності Заявникові трудової книжки як правовстановлюючого документа в цілому.
Встановлення факту належності трудової книжки має для заявника безпосереднє юридичне значення, оскільки від цього залежить можливість використання відомостей, що містяться у трудовій книжці, для підтвердження періодів роботи та реалізації права заявника на пенсійне забезпечення. 

Ухвалою суду від 24.08.2026 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у судовому засіданні на 11.09.2026.
У судове засідання 11.09.2026 Заявник та її представник ОСОБА_12 не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені; до суду 11.09.2026 представником Заявника подано клопотання про розгляд справи без їх участі.
Заінтересована особа ГУПФУ в Полтавській області у судове засідання 11.09.2026 свого представника не направило, належним чином повідомлене про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа в електронний кабінет «Електронного суду» (а.с. 26, 27). 
За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті 211 ЦПК України). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України).

Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого.

З наявних матеріалів справи судом встановлено, що Заявник ОСОБА_1 є громадянином України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Володарка Володарського району Київської області, що підтверджено копією його паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 04.12.1995 Володарським РВ ГУМВС України в Київській області (а.с. 5), копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 21.01.1970 Володарським районним бюро ЗАГС Київської області, актовий запис № 5 від 18.01.1970 (а.с. 8), копією посвідченні водія серії НОМЕР_6 , виданого ДАІ ВМС-УВС 29.09.2001 (а.с. 17), копією посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_7 , виданого 18.04.2016 (а.с. 15).
Як вбачається з копії паспорта громадянина України, прізвище Заявника українською мовою зазначене як «   ОСОБА_13 », при цьому прізвище російською мовою зазначене також як «   ОСОБА_13 ». 
Разом з тим, у доданій до заяви копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 05.12.1991 на ім`я Заявника, в графі « ОСОБА_14 » (рос.) зазначено «   ОСОБА_9 » (рос.), а не «   ОСОБА_13 » (рос.), що відповідало б наведеним паспортним даним Заявника. 
У зв`язку з цим рішенням ГУПФУ в Полтавській області від 22.07.2026 № 104750012935 Заявнику відмовлено в призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку (а.с. 13-14).
Як видно зі змісту Експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України від 11.08.2026 № 056/1447-а/3, досліджувалися, зокрема, записи у паспорті, свідоцтві про народження, посвідченні водія, посвідченні учасника бойових дій, трудовій книжці та військовому квитку Заявника. За результатами цього лінгвістичного дослідження експерт зазначив, що український запис прізвища « ОСОБА_10 » та записи російською мовою « ОСОБА_10 » і « ОСОБА_11 », попри відмінність в орфографічній фіксації, є ідентичними, а розбіжність зумовлена різними підходами до передавання українського прізвища російською мовою (а.с. 16). Тим самим експертним дослідженням підтверджено, що зазначені варіанти написання прізвища стосуються однієї і тієї самої особи – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оцінюючи наведені письмові докази, додані до заяви, суд виходить з того, що персональні відомості Заявника , зокрема, його прізвище українською мовою, число, місяць і рік народження, зазначені в усіх названих вище документах співпадають, окрім відомостей щодо прізвища Заявника російською мовою, що різняться однією літерою.
З огляду на це та встановлені обставини суд вважає, що Заявником надано достатньо доказів на підтвердження того, що саме йому належить спірна трудова книжка, а відтак існує невідповідність відомостей щодо прізвища Заявника російською мовою за його паспортом громадянина України та за даними про особу власника згаданої трудової книжки.
Встановлення наведеного факту має для Заявника юридичне значення, оскільки необхідне для отримання пенсії з урахування її страхового (трудового) стажу.

За визначенням частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документах, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Заява фізичної особи про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (частина перша статті 316 ЦПК України).
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Зважаючи на усе викладене вище та встановлені судом обставини, суд вважає наявними підстави для встановлення факту, що має юридичне значення, – факту належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трудової книжки серії НОМЕР_1 , заведеної 05.12.1991, в якій прізвище, ім`я та по батькові зазначено російською мовою як « ОСОБА_2 », відтак заява підлягає задоволенню.
Керуючись статями 2-5, 13, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 293, 294, 315, 319, 351-354 ЦПК України, суд –
ВИРІШИВ:
Задовольнити повністю заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_8 ), трудової книжки серії НОМЕР_1 , заведеної 05.12.1991, в якій прізвище, ім`я та по батькові зазначено російською мовою як « ОСОБА_2 ».
Надіслати копії рішення суду учасникам справи.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обчислюючи зазначений строк з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано; в разі подання такої скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя       Л.А. Макаренко