760/10134/26

СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кицюк В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2026 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 157500,00 грн.
В обгрунтування заявлених вимог зазначає, що 20 лютого 2024 року між відповідачем та позивачем укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних тз (поліс №219526371), відповідно до якого забезпеченим тз є Citroen C1, д.н.з. НОМЕР_1 . 18.08.2024 о 20 год 14 хв в м. Києві по бульв. Л. України, 30, сталась ДТП за участю тз: Volkswagen Touareg, д.н.з. НОМЕР_2 ; Citroen C1, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідача. Постановою Печерського районного суду міста Києва відповідача визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП. Відповідач, будучи особою, причетною до ДТП, залишив місце ДТП. 20.08.2024 до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою звернувся власник пошкодженого тз Volkswagen Touareg, д.н.з. НОМЕР_2 з приводу виплати страхового відшкодування у зв`язку із ДТП. Позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 157500,00 грн. Враховуючи те, що водій забезпеченого тз після ДТП самовільно залишив місце пригоди, відтак страховик має право подати регрес ний позов до такого водія.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 13 квітня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6 ст.82 ЦПК України).
Судом встановлено, постановою Печерського районного суду міста Києва від 05 листопада 2024 року визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, 124 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.
Постанова суду мотивована тим, що ОСОБА_1 18.08.2024 о 20 годині 14 у м. Києві по бул. Л. Ураїнки, 30, керуючи автомобілем марки «Сітроєн», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , порушила вимоги п. 2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме: не стежила за дорожньою обстановкою, не дотрималася безпечної дистанції, у результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем марки «Фольцваген», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 та залишила місце ДТП.
Цивільно-правова відповідальність тз Citroen C1, д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була забезпечена у ПАТ «НАСК «Оранта», відповідно до полісу №219526371 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
20.08.2024 до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою звернувся власник пошкодженого тз Volkswagen Touareg, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 з приводу виплати страхового відшкодування у зв`язку із ДТП. 
ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 157500,00 грн, відповідно до копії платіжної інструкції №52820 від 30 вересня 2024 року.
Так, у ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України (ч.1 ст.980 ЦК України).
Частиною 1 ст.1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Підпунктом в п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик після здійснення страхової виплати має право зворотної вимоги до особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду (особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду), якщо така особа після дорожньо-транспортної пригоди за її участю самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 31 цього Закону) чи відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських засобів (лікарських препаратів), що знижують увагу та швидкість реакції, або така особа до проведення зазначеного огляду вжила алкоголь, наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги, а також лікарські засоби (лікарські препарати), виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
З огляду на те, що вина відповідача щодо скоєння ДТП встановлена судом, визначено розмір збитку, який відшкодований страховиком, до позивача у порядку регресу перейшло право вимоги до відповідача щодо стягнення страхового відшкодування в розмірі 157500,00 грн. 
За ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\
Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню. 
На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст.ст.4, 12, 76-81, 89, 258-259, 263-268, 274 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 / РНОКПП НОМЕР_3 / на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» / код ЄДРПОУ 00034186 / страхове відшкодування 157500,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 / РНОКПП НОМЕР_3 / на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» / код ЄДРПОУ 00034186 / судовий збір 3328,00 грн.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Вікторія КИЦЮК