Справа № 758/5022/24 
Категорія  

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

15 липня 2026 року Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді - Захарчук С.  С. ,
за участю секретаря судового засідання - Савенко Д. С., 
розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про розподіл судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Заявник зазначав, що відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 25.06.2026 у справі № 758/5022/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина та стягнення аліментів за минулий час позовні вимоги задоволено частково.
Вказав, що його інтереси у справі представляв адвокат Пономаренко В. І. (Адвокатське бюро "Пономаренко Вдовенко") на підставі договору про надання правничої допомоги.
Питання розподілу судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, судом при ухваленні рішення не вирішено. До закінчення судових дебатів його представник заявив, що докази щодо розміру понесених витрат на правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Зазначав, що рішення суду ухвалено 25.06.2026. Отже, останнім днем для подання заяви з доказами щодо судових витрат є 30.06.2026. Таким чином, ця заява подається з дотриманням установленого процесуальним законом строку.
Загальний розмір його витрат на професійну правничу допомогу у цій справі склав 40 000 (сорок тисяч) грн. - єдиний гонорар за фактично надані адвокатом послуги відповідно до розрахунку витрат на правничу допомогу. Зазначені витрати фактично сплачені ним у повному обсязі, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера. 
Понесення ним витрат на правничу допомогу та їх розмір підтверджуються такими доказами: 
1) копія договору № 0503-01/25 про надання правничої допомоги адвокатським бюро від 05.03.2025; 
2) копія розрахунку витрат на правничу допомогу до договору № 0503-01/25 від 05.03.2025; 
3) копія акта приймання-передачі наданих послуг № 2606 від 26.06.2026; 
4) копія квитанції до прибуткового касового ордера № 18 від 26.06.2026. 
Крім того, вказав, що заявлений до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу є співмірним зі складністю справи, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для нього, як позивача. 
Посилаючись на зазначені обставини просив ухвалити додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн.
Згідно з ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Ураховуючи вищевикладене, додаткове судове рішення ухвалюється без повідомлення учасників справи, оскільки судом вирішується питання про судові витрати. 
Вивчивши заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Установлено, що відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 25.06.2026 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, починаючи з 24.04.2024 до досягненню дитиною повноліття.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Частинами 1-4 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Судом установлено, що 05.03.2025 між ОСОБА_1 та АО «Пономаренко Вдовенко» було укладено договір про надання правничої допомоги адвокатським бюро № 0503-01/25 (далі - договір). 
Відповідно до п. 1.1. договору клієнт доручає, а Бюро приймає на себе зобов?язання надати Клієнту правничу (адвокатську) допомогу в обсязі та на умовах, визначених цим Договором. 
Згідно з п. 1.2. договору правнича допомога надається у межах такого доручення: захист інтересів Клієнта у цивільній справі N? 758/5022/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина та стягнення аліментів за минулий час, що розглядається Подільським районним судом міста Києва, на стадії розгляду справи судом першої інстанції.
Відповідно до п. 3.1. договору за надання правничої допомоги за цим Договором Клієнт сплачує на користь Бюро гонорар. 
Згідно з п. 3.2. договору розмір гонорару погоджується Сторонами у Розрахунку витрат на правничу допомогу, що є додатком до цього Договору, та визначається виходячи з обсягу фактично наданих послуг і погодженої вартості однієї години роботи адвоката. 
Відповідно до п. 3.3. договору загальний розмір гонорару за цим Договором становить 40 000,00 (сорок тисяч) гривень 00 копійок.
Крім того, на обґрунтування вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги адвокатським бюро № 0503-01/25 від 05.03.2025; розрахунок витрат на правничу допомогу до договору про надання правничої допомоги адвокатським бюро № 0503-01/25 від 05.03.2025; акт приймання-передачі наданих послуг № 2606; квитанція до прибуткового касового ордера № 18 від 26.06.2026.
Відповідно до ч. ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі№ 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Із змісту правової позиції Верховного Суду від 16 березня 2023 року у справі № 927/153/22 вбачається, що при визначенні витрат на правову допомогу слід враховувати наступне: чи змінювалася правова позиція у справі в судах першої та апеляційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткове джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтовували свої вимоги. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 910/20852/20.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).
Так, відповідно до п. 269 рішення Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) суд зазначає, що підприємство-заявник уклало договір з юридичною фірмою щодо її гонорару, який можна порівняти з угодою про умовний адвокатський гонорар. Така угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.
Суд, ураховуючи складність справи та виконані адвокатом роботи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та значення справи для позивача та відповідача дійшов висновку про часткове задоволення заяви про розподіл судових витрат у розмірі 1 000 грн. 
Разом з тим, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір витрат на правничу допомогу - 40 000 грн., є неспівмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих послуг та виконаних робіт.
Керуючись ст. 133, 137, 139, 141, 270 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 000 (одну тисячу) грн. витрат на професійну правничу допомогу. 
Додаткове рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду. 
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення - 15.07.2026.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя	С. С. Захарчук