ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2026 року | Справа №160/14308/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
27 травня 2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з вимогами:
- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , оформлені листом від 25.03.2026 № 0400-010303-8/52926; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 13.05.2025 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 20.07.2009 по 30.11.2011, з 01.12.2011 по 31.01.2012, з 01.02.2012 по 01.02.2015, з 02.02.2015 по 23.06.2016, з 24.06.2016 по 07.08.2017, з 08.08.2017 по 30.04.2019, з 01.04.2020 по 31.03.2021, з 01.04.2021 по 07.10.2021, з 08.10.2021 по 30.11.2021, з 01.12.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 12.03.2024, з 13.03.2024 по 26.02.2025 роки в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (з урахуванням Закону України «Про внесення зміни до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1110-IV від 10.07.2003 року).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно не зараховано її період роботи на посаді медичної сестри з 20.07.2009 по 26.02.2025 роки до страхового стажу у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки робота позивачки була пов`язана з дослідженнями на небезпечні інфекції та збудниками таких інфекційних захворювань.
Позов не відповідав вимогам ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2026 року був залишений без руху. На виконання вимог ухвали позивач 10.06.2026 року надав відповідну заяву та виправив вказані недоліки у встановлений судом строк.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.06.2026 відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідачу було направлено копію ухвали суду від 15.06.2026 про відкриття провадження у справі в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою відповідального працівника суду від 15.06.2026; правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 (надалі – Позивач) перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (надалі – Відповідач) та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка була призначена з 13.05.2025 на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.12.2025 по справі № 120/8269/25 
18.03.2026 року представник позивача звернувся до пенсійного органу з питання пенсійного забезпечення останньої.
Листом ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 25.03.2026 № 0400-0103038/52926 відповідач повідомив, що періоди роботи з 20.07.2009 по 30.11.2011, з 01.12.2011 по 31.01.2012, з 01.02.2012 по 01.02.2015, з 02.02.2015 по 23.06.2016, з 24.06.2016 по 07.08.2017, з 08.08.2017 по 30.04.2019, з 01.04.2020 по 31.03.2021, з 01.04.2021 по 07.10.2021, з 08.10.2021 по 30.11.2021, з 01.12.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 12.03.2024, з 13.03.2024 по 26.02.2025 роки, згідно довідки №350/25 від 26.02.2025, вже враховані при первинному призначенні пенсії за даними персоніфікованого обліку в одинарному розмірі, згідно вимог чинного законодавства, а підстави зарахування зазначених періодів у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (з урахуванням Закону України «Про внесення зміни до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1110-IV від 10.07.2003 року) підстави відсутні.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся за захистом порушених прав до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).
Відповідно до статті першої Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Як зазначено у частині 4 статті 24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 (Постанова №909).
Згідно абз.2 Постанови №909 лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) лікарняних закладів, лікувально-профілактичних закладів особливого типу, лікувально-трудових профілакторіїв, амбулаторно-поліклінічних закладів, закладів швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладів переливання крові, закладів охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладів, санітарно-епідеміологічних закладів, діагностичних центрів мають право на пенсію за вислугу років при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років.
Розділом 2 Постанови №909 встановлено, що до закладів охорони здоров`я відносяться: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.
Згідно примітки 2 Постанови №909, робота за спеціальністю в закладах, установах на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності та відомчої належності закладів і установ.
Статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII визначені пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах.
Зокрема, стаття 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII (в редакції Закону №1110-IV від 10.07.2003; із змінами, внесеними згідно із Законом № 2205-VIII від 14.11.2017) має такий зміст:
Робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Отже, за правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи у інфекційному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.
Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 06.04.1994 та довідок КП «Дніпропетровський обласний медичний центр соціально значущих хвороб» Дніпропетровської обласної ради» №350/25 від 26.02.2025 та № 370/25 від 28.02.2025, ОСОБА_1 працювала повний робочий день у Дніпропетровському обласному комунально клінічному лікувально-профілактичному об`єднанні «Фтизіатрія», комунальному закладі «Дніпропетровському обласному клінічному лікувально-профілактичному об`єднанні «Фтизіатрія» Дніпропетровської обласної ради», комунальному підприємстві «Дніпропетровському обласному клінічному лікувально-профілактичному об`єднанні «Фтизіатрія» Дніпропетровської обласної ради», комунальному підприємстві «Криворізькому протитуберкульозному диспансері» Дніпропетровської обласної ради», комунальному підприємстві «Дніпропетровському обласному медичному центрі соціально значущих хвороб» Дніпропетровської обласної ради»: з 20.07.2009 по 30.11.2011, з 01.12.2011 по 31.01.2012, з 01.02.2012 по 01.02.2015, з 02.02.2015 по 23.06.2016, з 24.06.2016 по 07.08.2017, з 08.08.2017 по 30.04.2019, з 01.04.2020 по 31.03.2021, з 01.04.2021 по 07.10.2021, з 08.10.2021 по 30.11.2021, з 01.12.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 12.03.2024, з 13.03.2024 по 26.02.2025 роки на посаді медичної сестри.
На думку суду, аналіз вищезазначених норм права та обставин справи дає підстави для висновку, що посада на якій працює позивач дає їй право на зарахування спірного періоду роботи до трудового стажу у пільговому обчисленні, що передбаченого ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 27.02.2020 року у справі №462/1713/17, від 11.12.2018 року у справі №310/385/17(2-а/310/47/17), від 23.01.2019 року у справі №485/103/17, від 20.04.2022 року у справі №214/3705/17, від 27.04.2023 року у справі №160/14078/22 та від 04.12.2019 року у справі №689/872/17, у яких Суд залишив без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими зобов`язано відповідачів зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01.01.2004 року, тобто після дати набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Щодо доводів відповідача про те, що зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", стосується наявного стажу роботи до 01.01.2004 року, тобто до набрання чинності Законом №1058-IV, суд зазначає таке.
За змістом п.2 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Згідно з п.3 ст. 40 Закону №1058-IV, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.
Прикінцевими положеннями Закону №1058-IV визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками №1 і №2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Вимогами п.4 ст. 24 Закону №1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.
Редакція ст.60 Закону України Про пенсійне забезпечення є чинною на теперішній час та підлягає застосуванню.
При цьому, стаття 24 Закону №1058-IV не скасовує ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення та не зупиняє її дію.
Водночас, нормами ст. 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на за вислугою років.
Таким чином, зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не пов`язано із набранням чинності Закону №1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01 січня 2004 року.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 року у справі №689/872/17.
З аналізу вказаних норм та обставин справи вбачається, що робота позивачки з 20.07.2009 по 26.02.2025 роки в Дніпропетровському обласному комунально клінічному лікувально-профілактичному об`єднанні «Фтизіатрія», комунальному закладі «Дніпропетровському обласному клінічному лікувально-профілактичному об`єднанні «Фтизіатрія» Дніпропетровської обласної ради», комунальному підприємстві «Дніпропетровському обласному клінічному лікувально-профілактичному об`єднанні «Фтизіатрія» Дніпропетровської обласної ради», комунальному підприємстві «Криворізькому протитуберкульозному диспансері» Дніпропетровської обласної ради», комунальному підприємстві «Дніпропетровському обласному медичному центрі соціально значущих хвороб» Дніпропетровської обласної ради» дає їй право на призначення пенсії із зарахуванням стажу роботи у подвійному розмірі.
Згідно ч. 4 ст. 45 Закону № 1058-IV, перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
З огляду на викладене, враховуючи надані докази, суд вважає визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , а тому є підстави для зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 13.05.2025 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 20.07.2009 по 30.11.2011, з 01.12.2011 по 31.01.2012, з 01.02.2012 по 01.02.2015, з 02.02.2015 по 23.06.2016, з 24.06.2016 по 07.08.2017, з 08.08.2017 по 30.04.2019, з 01.04.2020 по 31.03.2021, з 01.04.2021 по 07.10.2021, з 08.10.2021 по 30.11.2021, з 01.12.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 12.03.2024, з 13.03.2024 по 26.02.2025 роки в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (з урахуванням Закону України «Про внесення зміни до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1110-IV від 10.07.2003 року), з урахуванням виплачених сум.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У свою чергу, суд перевіряє, зокрема, чи діяв ПФУ обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1064,96 грн., що документально підтверджується квитанцією від 18.05.2026 року.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 1064,96 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094; ІК в ЄДРПОУ 21910427) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , оформлені листом від 25.03.2026 № 0400-010303-8/52926.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 13.05.2025 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 20.07.2009 по 30.11.2011, з 01.12.2011 по 31.01.2012, з 01.02.2012 по 01.02.2015, з 02.02.2015 по 23.06.2016, з 24.06.2016 по 07.08.2017, з 08.08.2017 по 30.04.2019, з 01.04.2020 по 31.03.2021, з 01.04.2021 по 07.10.2021, з 08.10.2021 по 30.11.2021, з 01.12.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 12.03.2024, з 13.03.2024 по 26.02.2025 роки в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (з урахуванням Закону України «Про внесення зміни до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1110-IV від 10.07.2003 року), з урахуванням виплачених сум.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094; ІК в ЄДРПОУ 21910427) понесені витрати з оплати судового збору в сумі 1064,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Е.О. Юрков