ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2026 року | Справа №160/22817/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

07 серпня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо визначення його як працюючого пенсіонера, протиправними дії щодо визначення як особи, якій не здійснюється масовий перерахунок розміру пенсії, протиправною бездіяльність щодо не врахування всього стажу зазначеного в трудовій книжці, протиправною бездіяльність щодо не врахування заробітної плати при розрахунку пенсії, протиправною бездіяльність щодо не поновлення виплати пенсії, протиправною бездіяльність щодо не виплати компенсації втрати частини доходу, протиправною бездіяльність щодо не виплати невиплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області перерахувати розмір його пенсії з 30.06.2017 року відповідно ст. 27, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як не працюючому пенсіонеру, з врахуванням всього стажу зазначеного в трудовій книжці, врахуванням заробітної плати, з врахуванням понаднормативного стажу, виплатити компенсацію втрати частини доходу за невиплату пенсії з 30.06.2017 року по липень 2020 року, з 01.01.2022 року по дату виплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок, виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач виїхав до Держави Ізраїль. Вказує, що відповідач протиправно не здійснив перерахунок розміру пенсії в порядку передбаченому статтями 27, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з врахуванням всього стажу зазначеного в трудовій книжці. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 р. вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду: - документу про сплату судового збору (квитанції установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення) у розмірі 968,96 грн.; або належним чином завіреної копії документу, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору. 
22 серпня 2025 року від представника позивача надійшло клопотання про усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.08.2025 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Крім того, цією ухвалою суду витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області належним чином посвідчені копії пенсійної справи позивача.
Відповідачем отримано копію ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.08.2025 р., однак у строки встановлені ухвалою суду відзиву на позовну заяву надано не було.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , громадянин України, що підтверджується копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 25.11.2019 р.
Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі №208/6558/17 від 10.10.2018 р., позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково, а саме:
- визнано протиправним та скасовано рішення Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області № 23 від 05.07.2017 ро. про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду;
- в іншій частині позову – відмовлено.
10 червня 2022 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив:
1. Долучити до матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 заяву про перерахування пенсійних виплат на банківський рахунок відкритий в АТ «ОТП БАНК» від 16.03.2022 р.
2. Пенсійні виплати ОСОБА_1 здійснювати на банківський рахунок відкритий в АТ «ОТП БАНК».
3. Надіслати на адресу представника довідку про розмір нарахованої та виплаченої пенсії за віком ОСОБА_1 за період з 01.09.2020 р. по червень 2022р.
Разом із вищезазначеною заявою, представником позивача було подано заяву, в якій просив виплачувати пенсію на поточний рахунок який відкрито у АТ «ОТП Банк».
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 04.07.2022 р. №19239-14351/А-01/8-0400/22 повідомило, що у листопаді та грудні місяці 2021 року банківською установою АТ КБ «Приватбанк» було повернуто пенсію ОСОБА_1 по причині «відсутність активного пенсійного рахунку клієнта». Управлінням було направлено лист від 05.01.2022 р. № 0400-010503-8/1644 на адресу, яка зазначена у пенсійній справі з проханням надати заяву для подальшого перерахування пенсії на банківську установу. Оскільки відповідної заяви не надійшло виплату пенсії з 01.01.2022 р. переведено через підприємство поштового зв`язку за місцем реєстрації. За звітними даними підприємства поштового зв`язку № 51931 пенсія починаючи з січня 2022 року не отримувалась. З 01.06.2022 р. виплату пенсії припинено у зв`язку з тривалою неоплатою, про що ОСОБА_1 було повідомлено листом від 16.05.2022 р. № 0400-010503-8/50291.
31 січня 2025 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив перерахувати розмір, поновити з дати припинення, виплатити компенсацію втрати частини доходів з 30.06.2017 р. за всі періоди невиплати пенсії, виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок відкритий в АТ «ОщадБанк» відповідно зазначеним в заяві реквізитам.
Разом із вищезазначеною заявою, представником позивача було подано заяву, в якій просив виплачувати пенсію на поточний рахунок який відкрито у АТ «ОТП Банк»
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 27.05.2025 р. №10120-4206/А-01/8-0400/25 повідомило, що на виконання рішення Заводського районного суду від 10.10.2018 р. по справі № 208/6558/17 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 30.06.2017 р. Виплата пенсії по ОСОБА_1 з липня 2020 року проводилась через банківську установу АТ КБ «Приватбанк». Пенсію за листопад та грудень 2021 року не зараховано банківською установою АТ КБ “Приватбанк” у зв`язку з відсутністю активного пенсійного рахунку клієнта, про що ОСОБА_1 було повідомлено листом від 05.01.2022 р. № 0400-010503-8/1644 та запрошено до Головного управління надати заяву для подальшого перерахування пенсії через банківську установу. Оскільки відповідної заяви не надійшло, з січня 2022 року виплату пенсії ОСОБА_1 переведено через підприємство поштового зв`язку № 51931. За звітними даними підприємства поштового зв`язку № 51931 пенсія за період починаючи з січня 2022 ОСОБА_1 не отримана по причині “Відсутній”. З січня 2022 виплату пенсії ОСОБА_1 призупинено відповідно до статті 49 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, про що листом від 16.05.2022 №0400-010503-8/50291 його було повідомлено. Враховуючи зазначене, для вирішення питання поновлення виплати пенсії на банківський рахунок ОСОБА_1 необхідно особисто з`явитись до відділу обслуговування громадян (сервісного центру) з відповідною заявою та заявою від установи банку.
09 червня 2025 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив:
1. Надіслати довідку про нараховану та фактично виплачену пенсію ОСОБА_1 за період з 30.06.2017 року по червень 2025 року.
2. Надіслати виписку з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з 30.06.2017 року по червень 2025 року з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії з врахуванням всіх законодавчих актів та постанов КМУ щодо перерахунку пенсій.
3. Повідомити підстави визначення ОСОБА_1 як працюючого пенсіонера.
4. Визначити ОСОБА_1 з 30.06.2017 року як непрацюючого пенсіонера.
5. Надіслати запити відповідно записів трудової книжки щодо заробітної плати.
6. Повідомити які періоди роботи не враховані при розрахунку стажу та з яких підстав.
7. Виплатити компенсацію втрати частини доходу за вісь період невиплати пенсії.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 25.06.2025 р. №0400-010307-8/122129 повідомило, що на виконання рішення Заводського районного суду від 10.10.2018 по справі № 208/6558/17 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 30.06.2017. Виплата пенсії по ОСОБА_1 з липня 2020 року проводилась через банківську установу АТ КБ “Приватбанк”. Пенсію за листопад та грудень 2021 року не зараховано банківською установою АТ КБ “Приватбанк” у зв`язку з відсутністю активного пенсійного рахунку клієнта, про що ОСОБА_1 було повідомлено листом від 05.01.2022 № 0400-010503-8/1644 та запрошено до Головного управління надати заяву для подальшого перерахування пенсії через банківську установу. Оскільки відповідної заяви не надійшло, з січня 2022 року виплату пенсії ОСОБА_1 переведено через підприємство поштового зв`язку № 51931. Статтею 49 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” передбачено, зокрема, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України припиняється у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. За звітними даними підприємства поштового зв`язку № 51931 пенсія за період починаючи з січня 2022 ОСОБА_1 не отримана по причині “Відсутній”. З січня 2022 виплату пенсії ОСОБА_1 призупинено відповідно до статті 49 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, про що листом від 16.05.2022 № 0400-010503-8/50291 його було повідомлено. Для вирішення питання поновлення виплати пенсії на банківський рахунок ОСОБА_1 необхідно особисто з`явитись до відділу обслуговування громадян (сервісного центру) з відповідною заявою та заявою від установи банку. Оскільки наявного міжнародного договору, який би регулював пенсійне забезпечення громадян України, які проживають на території Ізраїлю не існує, особи, які постійно проживають за межами України, вважаються “працюючими”, тому підстави для призначення та виплати пенсії як “непрацюючій пенсіонерці” відсутні
Не погоджуючись із протиправними діями Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо визначення як особи, якій не здійснюється масовий перерахунок розміру пенсії, протиправною бездіяльність щодо не врахування всього стажу зазначеного в трудовій книжці, протиправною бездіяльність щодо не врахування заробітної плати при розрахунку пенсії, протиправною бездіяльність щодо не поновлення виплати пенсії, протиправною бездіяльність щодо не виплати компенсації втрати частини доходу, протиправною бездіяльність щодо не виплати невиплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунок і виплата пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набув чинності з 01.01.2004 року.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлений порядок визначення розміру пенсії за віком.
Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П це розмір пенсії, у гривнях; Зп це заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс це коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Відповідно до частини 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.
При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.
Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.
Статтею 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Отже, з дня призначення виплати пенсії позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», будь-яких обмежень його прав як пенсіонера, якому призначено виплату пенсії за рішенням суду, наведеним Законом не встановлено.
Отже, виконання вимог закону, в тому числі, щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій є обов`язком відповідача.
Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 25.06.2025 р. №0400-010307-8/122129, на виконання рішення Заводського районного суду від 10.10.2018 по справі № 208/6558/17 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 30.06.2017 р. 
Судом встановлено, що в протоколі перерахунку пенсії від 16.08.2021 р., у графі особливості, зазначено: «Не підлягають МП, призначено за рішенням суду в твердому розмірі з 30.06.2017 року - довічно. Призначення за рішенням суду».
Суд звертає увагу, що рішення суду, зокрема у справі №208/6558/17 не містить застережень щодо встановлення твердого розміру пенсійної виплати позивачеві та щодо того, що пенсія позивача не підлягає масовим перерахункам.
Водночас суд зазначає, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» також не містить застережень щодо встановлення фіксованого (твердого) розміру пенсійної виплати та заборону перерахунків пенсій осіб, які постійно проживають за межами України, а тому суд приходить до висновку про порушення відповідачем права позивача на належний розрахунок пенсії.
З моменту поновлення виплати пенсії позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», будь-яких обмежень його прав як пенсіонера, якому призначено виплату пенсії за рішенням суду наведеним Законом не встановлено.
Крім того, Законами України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік передбачається зростання мінімальної заробітної плати, у зв`язку з чим, пенсійний орган в автоматичному режимі перераховує мінімальний розмір пенсійних виплат для непрацюючих пенсіонерів, що також підтверджує безпідставність доводів представника відповідача про відсутність у рішенні суду про зобов`язання щодо проведення перерахунку пенсії.
Слід наголосити, що виконання вимог Закону, в тому числі, щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій є обов`язком відповідача.
Таким чином, при призначенні позивачу пенсії та здійсненні перерахунку відповідачем безпідставно встановлено особливість: «Не підлягають МП, призначено за рішенням суду в твердому розмірі з 30.06.2017 р. - довічно. Призначення за рішенням суду», що призвело до порушення права позивача на належний розрахунок пенсії та подальшого підвищення її розміру відповідно до приписів статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
За таких обставин, враховуючи, що при призначенні позивачу пенсії та здійсненні перерахунку відповідачем безпідставно порушено права на належний розрахунок пенсії, відповідно до статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та подальшого підвищення її розміру відповідно до приписів статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії починаючи з 30.06.2017 р. без обов`язкового врахування автоматичних перерахунків відповідно до статті 27 та статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції на момент фактичної виплати та осучаснення (підвищення) пенсій в автоматичному режимі.
Щодо визначення відповідачем позивача як працюючого пенсіонера, суд зазначає таке.
Як зазначає позивач та що не було спростовано відповідачем, позивач є непрацюючою особою.
У листі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 25.06.2025 р. №0400-010307-8/122129 зазначено, що оскільки наявного міжнародного договору, який би регулював пенсійне забезпечення громадян України, які проживають на території Ізраїлю не існує, особи, які постійно проживають за межами України, вважаються “працюючими”, тому підстави для призначення та виплати пенсії як “непрацюючій пенсіонерці” відсутні.
Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту перебування позивача у трудових відносинах або здійснення ним іншої діяльності, яка б давала підстави вважати його працюючим пенсіонером.
За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно відніс позивача до категорії працюючих пенсіонерів, оскільки відповідні висновки не підтверджені доказами, наявними у матеріалах справи.
Таким чином позовні вимоги про визнання протиправними дій Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області щодо визначення позивача як працюючого пенсіонера належить задовольнити.
Щодо врахування всього стажу зазначеного в трудовій книжці, суд зазначає наступне.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637).
Відповідно до пунктів 1-2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших-документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно розрахунку стажу (форми РС-право) до страхового стажу позивача зараховано 29 років 03 місяц 24 дні.
З тексту позовної заяви та позовних вимог вбачається, що позивач не зазначає конкретного періоду роботи, який не зараховано до страхового стажу. Також позивачем не наведено обґрунтувань і не подано доказів того, що відповідачем не враховано весь стаж, зазначений у трудовій книжці.
Щодо не здійснення запитів щодо розміру заробітної плати, що враховується для розрахунку розміру пенсії, суд зазначає наступне.
Подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).
Відповідно до пункту 2.8 Порядку № 22-1 вбачається, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.
У випадку поновлення виплати пенсії особі, якій не було проведено перерахунок відповідно до статті 43 Закону, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до статті 40 Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсій, призначених до 2004 року.
При поновленні виплати пенсії та переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа може додати, зокрема довідку про заробітну плату відповідно до абзаців другого і третього підпункту 3 пункту 2.1 цього розділу.
Відповідно до частини 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що вони не містять належних та допустимих доказів звернення позивача до органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії, до якої було б додано довідку про заробітну плату.
За таких обставин суд зазначає, що обов`язок органу Пенсійного фонду щодо витребування додаткових документів, направлення відповідних запитів до підприємств, установ чи організацій, а також перевірки достовірності поданих відомостей виникає виключно у разі подання особою документів для призначення чи перерахунку пенсії, які потребують такої перевірки.
Оскільки позивачем не доведено факту подання до відповідача заяви про перерахунок пенсії разом із відповідною довідкою про заробітну плату, у відповідача були відсутні правові підстави для вчинення дій щодо витребування підтверджуючих документів або проведення перевірок їх достовірності, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині.
Щодо нарахування компенсації втрати частини доходів, суд зазначає наступне.
Частиною 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно з частинами 1-2 статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), сума індексації грошових доходів громадян.
Таким чином, у вказаній частині позов підлягає задоволенню, шляхом зобов`язання відповідача провести виплату перерахованої пенсії позивачу з нарахуванням компенсації втрати частини доходів та з урахуванням виплачених сум.
Щодо переведення виплати пенсії через відділення поштового зв`язку та невиплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок, суд зазначає наступне.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Частиною 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-ІV встановлено, що реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Відповідно до ст. 24 Конституції України не може бути […] обмежень за ознаками […] місця проживання, […].
Згідно з ч. 1ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(далі Закон № 1058-IV), пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
У пункті 1.2 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), зазначено, що заява про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596.
Пунктом 2 Порядку № 1596 встановлено, що уповноваженими банками є банки, визначені відповідно до Порядку відбору банків, через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та заробітної плати працівникам бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1231.
Згідно з п. 4 Порядку відбору банків, через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та заробітної плати працівникам бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1231(в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1151), Мінфін на підставі надісланої банками інформації формує перелік уповноважених банків, що відповідають вимогам, встановленим пунктами 2і3 цього Порядку. Перелік уповноважених банків публікується на офіційному вебсайті Мінфіну.
Пунктами 4 і 6 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 установлено, що виплата пенсій та грошової допомоги відповідно до цього Порядку здійснюється за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувачів в населених пунктах у межах України через вибрані одержувачами уповноважені банки, їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо).
Одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.
Згідно з п.п. 8-9 Порядку № 1596 поточні рахунки одержувачам відкриваються уповноваженими банками згідно з вимогами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті.
Між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї із сторін.
Згідно з першим абзацом п. 10 Порядку № 1596 передбачено, що заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) або заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка (додаток 4) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України.
Водночас останнім абзацом п. 10 Порядку № 1596 передбачено, що заява про виплату пенсії може подаватися до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису.
Положеннями ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено право особи на отримання пенсійних виплат на рахунок у банку.
З положень п. 10 Порядку № 1596 виходить, що підставою для виплати пенсії через визначений пенсіонером поточний рахунок в уповноваженому банку є відповідна заява про виплату пенсії, яка може бути подана пенсійному органу відповідно до п. 10 Порядку № 1596 двома шляхами: безпосередньо до органу Пенсійного фонду або через установу уповноваженого банку.
Як вбачається з вебсайту Мінфіну, АТ «Ощадбанк» включений до переліку уповноважених банків, через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та заробітної плати працівникам бюджетних установ (https://mof.gov.ua/uk/upovnovazheni-banki-shhodo-obslugovuvannja-zarplatnih-proektiv/).
Матеріалами справи підтверджено надання позивачем звернення про виплату пенсії на банківський рахунок безпосередньо до відповідача (надано представником) та надання звернення адресованого відповідачу через регіональне управління АТ «Ощадбанк».
В постанові від 20.01.2022 у справі № 280/4551/21 Верховний Суд сформував висновок, що подання заяви про поновлення виплати пенсії пенсіонеру, який виїхав на постійне проживання за межі України, у період дії Порядку № 22-1 у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1тавід 16.12.2020 № 25-1допускається, у тому числі, представником такого пенсіонера за довіреністю і така заява повинна бути розглянута Пенсійним органом з урахуванням інших вимог Порядку № 22-1.
У постанові від 24.07.2023 у справі № 280/6637/22 Верховний Суд вказав, що вважає за доцільне розповсюдити висновок, наведений у постанові Верховного Суду від 20.01.2022 у справі № 280/4551/21, і на порядок виплати грошових коштів на карткові рахунки пенсіонерів, які фактично перебувають за кордоном (п.п. 37, 38).
Також у постанові від 24.07.2023 Верховний Суд зазначив, що наразі відсутній чіткий механізм щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне місце проживання за межі України, а тому існуючі загальні норми, на думку суду, не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, зважаючи на те, що не проведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів. […] відповідну заяву із зазначенням реквізитів рахунку може подавати представник пенсіонера за довіреністю. Особиста присутність пенсіонера під час подання такої заяви чинним законодавством не вимагається. […] (п.п. 55, 56).
Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи та висновки Верховного Суду, беручи до уваги встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позивач, звернувшись через свого представника через вебпортал Пенсійного фонду України із заявою про виплату призначеної йому пенсії за віком на банківський рахунок, відкритий в уповноваженому банку (АТ «Ощадбанк»), - не порушив приписи Порядку № 22-1 та Порядку № 1596.
Отже, нездійснення в подальшому відповідачем виплати належної позивачу пенсії на банківській рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк», а замість того проведення виплат через відділення поштового зв`язку свідчить про допущення ним протиправних дій, оскільки такі дії порушують право позивача на отримання належних йому пенсійних виплат у зручний для нього спосіб.
Враховуючи визнання судом протиправними дії відповідача щодо переведення виплати пенсії через відділення поштового зв`язку та бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок, вимоги позивача про зобов`язання відповідача виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником, відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам підлягають також задоволенню.
Приписами частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Водночас суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору, адже незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок протиправних дій суб`єкта владних повноважень, і спір по суті вирішено на користь позивача.
З огляду на викладені норми, а також задоволення позовної заяви, суд зазначає про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних відповідача судового збору у розмірі 968,96 грн.
Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, 49094, код ЄДРПОУ 21910427) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, 49094, код ЄДРПОУ 21910427) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) пенсії починаючи з 30.06.2017 року без обов`язкового врахування автоматичних перерахунків відповідно до статті 27 та статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції на момент фактичної виплати та осучаснення (підвищення) пенсій в автоматичному режимі, протиправними дії щодо визначення як працюючого пенсіонера, щодо визначення як особи, якій не здійснюється масовий перерахунок розміру пенсії, щодо переведення виплати пенсії через відділення поштового зв`язку, щодо не виплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, 49094, код ЄДРПОУ 21910427) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) з 30.06.2017 року з урахуванням автоматичних перерахунків відповідно до статті 27 та статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції на момент фактичної виплати та осучаснення (підвищення) пенсій в автоматичному режимі, з врахуванням заробітної плати, що враховується для розрахунку розміру пенсії, з врахуванням понаднормованого стажу, визначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) як не працюючого пенсіонера та виключити з кола осіб, яким не здійснюється масовий перерахунок розміру пенсії, виплатити на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, 49094, код ЄДРПОУ 21910427) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 968,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко