ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

27 серпня 2026 року | м. Ужгород | № 260/5733/26
Закарпатський окружний адміністративний суд
в складі головуючого судді Плеханова З.Б.
за участю секретаря Ковач Н.М.
представника заявника-боржника - ГУ ПФУ в Закарпатській області - Глеба Р.М.
представник відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України- не з`явився 
розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву
Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області 
до Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції 
про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.
ВСТАНОВИВ:

10 серпня 2026 року до Закарпатського окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, відповідно до якого просить суд визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Івано-Франківського МРУ МЮ України про накладення штрафу від 24.07.2026 у розмірі 5100 грн. у виконавчому провадженні №69498276.
Позов обрунтовано тим , що 18 березня 2022 року рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду по справі №260/5812/21 було зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Закарпатській області прийняти видану ІНФОРМАЦІЯ_1 довідку №XP10723 від 17.09.2021 року про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019р. та здійснити обчислення і перерахунок з 01.04.2019 основного розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки №XP10723 від 17.09.2019 року, відповідно до вимог ст. ст. 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-12, ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII, положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із врахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення, а також здійснити виплату перерахованої пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) за період із 05.03.2019 по 03.09.2019 у розмірі 100% суми підвищення пенсії.
Виплата пенсії з 01.05.2022 стягувачу здійснювалась з урахуванням вищенаведеного судового рішення, у розмірі 10635,04 грн. Протягом 2025-2026 років з вищевказаної суми виплачено 1098,05 грн (у жовтні, листопаді, грудні 2025 року по 187,35 грн в кожному з місяців, у лютому 2026 року - 103,00 грн, у березні 2026 4 року - 101,00 грн, у квітні 2026 року – 100,00 грн, у травні 2026 року – 100,00 грн, у червні 2026 року - 132,00 грн). Залишок боргу за даним судовим рішенням зменшився і складає 151439,52 грн. 
Нарахована різниця в пенсії за минулий час буде виплачуватись в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів Державного бюджету України Одночасно відповідача було повідомлено, що Головним управлінням зроблено запит до Пенсійного фонду України щодо виділення коштів для проведення виплати згідно рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.03.2022 по справі №260/5812/21, та надано копію цього запиту.
Представник позивача зазначає, що починаючи з 1 січня 2026 року, видатки з бюджету Пенсійного фонду України на виплати за ретроспективними судовими рішеннями та виплати перерахованих за рішенням суду пенсій здійснюється за окремими напрямами у розрізі джерел їх виплати у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що визначено пунктом 14 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік». 
З огляду на наведене саме Мінсоцполітики України забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері пенсійного забезпечення та є головним розпорядником коштів за бюджетною програмою за КПКВК 2506080 "Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду". 
Отже, виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми та подальший порядок виплати не залежить від волі окремого територіального органу Пенсійного фонду України.
Поважними в розумінні наведених норм даного Закону можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення. Накладення штрафу у випадку відсутності чинного порядку здійснення видатків на виплату пенсій, призначених (перерахованих) на виконання судових рішень жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Таким чином, боржник в особі Головного управління вжив конкретні заходи з метою виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/5812/21.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2026 року було відкрито провадження в адміністративній справі №260/5733/26 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про скасування постанови.

17 серпня 2026 року від відповідача на адресу суду надійшли витребовувані судом докази.

19 серпня 2026 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено, що 10.07.2026 до відділу надійшла скарга стягувача ОСОБА_1 , в якій він повідомив, що від дня відкриття виконавчого провадження минуло понад чотири роки, проте рішення суду фактично не виконано, а його право, підтверджене судовим рішенням, досі не поновлено. 
Вимогою старшого державного виконавця від 14.07.2026 №5-69498276/2497 боржнику встановлено триденний строк для надання деталізованого фінансового розрахунку нарахованої заборгованості за весь період з 05.03.2019 із розбивкою фактично виплачених сум за датами, завіреної копії розпорядження про поточний розмір щомісячної виплати пенсії стягувачу, а також письмових пояснень із зазначенням поважних причин невиконання рішення суду та доказів вжиття боржником залежних від нього конкретних заходів для виконання рішення саме щодо стягувача. 
На вимогу виконавця належної відповіді, адресованої безпосередньо Відділу примусового виконання рішень, у встановлений строк від боржника не надійшло. Наявний у матеріалах виконавчого провадження лист Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, адресований Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України, не є відповіддю на вимогу виконавця та не містить ні копії розпорядження про поточний розмір пенсії, ні обґрунтування поважності причин невиконання рішення суду. Разом з тим із цього листа вбачається, що з нарахованої на виконання рішення суду різниці в пенсії за минулий час у розмірі 152537,57 грн. протягом 2025– 2026 років фактично виплачено лише 1098,05 грн. (по 187,35 грн. у жовтні, листопаді та грудні 2025 року; 103,00 грн. у лютому, 101,00 грн у березні, 100,00 грн. у квітні, 100,00 грн у травні та 132,00 грн у червні 2026 року), а залишок невиплаченої заборгованості становить 151439,52 грн. (понад 99%). Платіжних документів, що підтверджують виплату заборгованості в повному обсязі, боржник не надав; виплату решти заборгованості боржник відніс до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821. 
Позивач обґрунтовує неможливість виконання рішення суду Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821, та обмеженістю бюджетних асигнувань. Разом з тим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04.03.2026 у справі № 320/51895/25 позов задоволено повністю: визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2026 апеляційні скарги Кабінету Міністрів України та Міністерства соціальної політики, сім`ї та єдності України залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, у зв`язку з чим воно набрало законної сили 08.06.2026.
Однак, Порядок №821 визнано не просто нечинним, а протиправним. Київський окружний адміністративний суд встановив, що затверджений цим Порядком механізм — переліки одержувачів, обмеження виплат пропорційно виділеним асигнуванням та перенесення невиплачених сум на наступний бюджетний період — «зміщує баланс від обов`язкового виконання у бік виконання за бюджетною можливістю», а «такий підхід суперечить конституційній нормі, за якою порядок виконання судового рішення визначається законом, і не може бути змінений підзаконним актом». Суд наголосив, що згідно зі статтею 129-1 Конституції України порядок виконання судових рішень визначається виключно законом, а Уряд «не був уповноважений підзаконним актом створювати новий режим реалізації права особи на отримання належних пенсійних виплат за судовим рішенням». Саме такий протиправний режим боржник і застосував у цьому виконавчому провадженні: стягувач — військовий пенсіонер — у судовому порядку відновив право на перерахунок та виплату пенсії, боржник сам нарахував йому 152 537,57 грн, проте за понад чотири роки фактично виплатив лише 1 098,05 грн (менше 1 %).
Доводи позивача про те, що виділення коштів із державного бюджету не залежить від волі окремого територіального органу Пенсійного фонду України, правомірності оскаржуваної постанови не спростовують. Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» боржником є визначена виконавчим документом особа, на яку покладається обов`язок щодо виконання рішення. Виконавчим листом № 260/5812/21 боржником визначено саме Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, а внутрішньоорганізаційні відносини між розпорядниками бюджетних коштів не можуть протиставлятися стягувачу та обмежувати гарантоване статтею 129-1 Конституції України право на виконання судового рішення. Посилання позивача на статтю 19 Конституції України висновків відповідача не спростовує, оскільки саме ця норма зобов`язує органи державної влади діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України, — тобто виконувати обов`язкові судові рішення.
Виходячи з викладеного, постанова про накладення штрафу від 24.07.2026 у ВП №69498276 прийнята державним виконавцем в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законом України «Про виконавче провадження», за наявності встановленого факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин, а відтак позовна заява не підлягає задоволенню.

Вивчивши матеріали адміністративної справи та виконавче провадження суд дійшов наступних висновків.

18 березня 2022 року рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду по справі №260/5812/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. 

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області по відмові, оформленій листом за вих. №5238-5146/T-02/8-0700/20 від 12.10.2021 р., у здійсненні обчислення і перерахунку з 01.04.2019р. пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки 3 №XP10723 від 17.09.2021 року, про грошове забезпечення станом на 05.03.2019 р., за посадою, яку займав ОСОБА_1 перед звільненням зі служби з врахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати). 

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 з 05.03.2019р. по 03.09.2019р. в повному обсязі з урахуванням 100% суми підвищення пенсії. 

Зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Закарпатській області прийняти видану ІНФОРМАЦІЯ_1 довідку №XP10723 від 17.09.2021 року про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019р. та здійснити обчислення і перерахунок з 01.04.2019 основного розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки №XP10723 від 17.09.2019 року, відповідно до вимог ст. ст. 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-12, ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII, положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із врахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення, а також здійснити виплату перерахованої пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) за період із 05.03.2019 по 03.09.2019 у розмірі 100% суми підвищення пенсії. 

29 липня 2022 року на адресу Головного управління надійшла постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Івано-Франківського МРУ МЮ Білинця В.О. про відкриття виконавчого провадження від 26.07.2022 ВП №69498276 з примусового виконання виконавчого листа №260/5812/21, виданого Закарпатським окружним адміністративним судом 28.04.2022 (копія постанови від 26.07.2022 з супровідним листом в додатку).

Листом від 02.08.2022 №0700-0504-5/29139 Головне управління повідомляло відповідача, що стягувачу проведено перерахунок в добровільному порядку згідно рішення Закарпатського окружного адміністративного суду по справі №260/5812/21. З 1 травня 2022 року виплата пенсії ОСОБА_1 здійснюється з урахуванням вищенаведеногоого судового рішення, а різниця в пенсії (3 урахуванням виплачених сум) за минулий час з 05.03.2019 по 30.04.2022 становить 152537,57 грн. (копія листа Головного управління від 02.08.2022 в додатку).

14 липня 2026 року на електронну адресу Головного управління надійшла вимога старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Івано-Франківського МРУ МЮ Гусєва О.О. від 14.07.2026 ВП №69498276 про надання актуальної та вичерпної інформації про стан виконання виконавчого листа №260/5812/21. 

Листом від 16.07.2026 №0700-0505-5/45559 Головне управління повідомило відповідача, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду по справі №260/5812/21 виконано в добровільному порядку. Нарахована різниця в пенсії за минулий час (з урахуванням виплачених сум) в розмірі 152537,57 грн за період з 05.03.2019 по 30.04.2022 облікована в електронній пенсійній справі стягувача.
Стягувачеві проведено перерахунок пенсії з 05.03.2019 по 03.09.2019 у розмірі 100% суми підвищення пенсії та з 01.04.2019 на підставі довідки №10723 від 17.09.2021 про розмір грошового забезпечення відповідно до резолютивної частини рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/5812/21. 
Виплата пенсії з 01.05.2022 стягувачу здійснювалась з урахуванням вищенаведеного судового рішення, у розмірі 10635,04 грн.

10.07.2026 до відділу надійшла скарга стягувача ОСОБА_1 , в якій він повідомив, що від дня відкриття виконавчого провадження минуло понад чотири роки, проте рішення суду фактично не виконано, а його право, підтверджене судовим рішенням, досі не поновлено. 

Вимогою старшого державного виконавця від 14.07.2026 № 5-69498276/2497 Головному управлінню встановлено триденний строк для надання деталізованого фінансового розрахунку нарахованої заборгованості за весь період з 05.03.2019 із розбивкою фактично виплачених сум за датами, завіреної копії розпорядження про поточний розмір щомісячної виплати пенсії стягувачу, а також письмових пояснень із зазначенням поважних причин невиконання рішення суду та доказів вжиття боржником залежних від нього конкретних заходів для виконання рішення саме щодо стягувача.

16 липня 2026 року На вимогу старшого державного виконавця від 14.07.2026 № 5-69498276/2497, Головне управління повідомило, що « стягувачу виконано перерахунок пенсії в добровільному порядку, згідно рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.03.2022 №260/5812/21, яке набрало законної сили 18.04.2022. Нарахована різниця в пенсії за минулий час (з урахуванням виплачених сум) в розмірі 152537,57 грн за період з 05.03.2019 по 30.04.2022 облікована в електронній пенсійній справі стягувача (помісячний розрахунок на доплату додається) Стягувачеві проведено перерахунок пенсії з 05.03.2019 по 03.09.2019 у розмірі 100% суми підвищення пенсії та з 01.04.2019 на підставі довідки №10723 від 17.09.2021 про розмір грошового забезпечення відповідно до резолютивної частини рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/5812/21. Виплата пенсії з 01.05.2022 стягувачу здійснювалась з урахуванням вищенаведеного судового рішення, у розмірі 10635,04 грн.
Протягом 2025-2026 років з вищевказаної суми виплачено 1098,05 грн (у жовтні, листопаді, грудні 2025 року по 187,35 грн в кожному з місяців, у лютому 2026 року - 103,00 грн, у березні 2026 року - 101,00 грн, у квітні 2026 року – 100,00 грн, у травні 2026 року - 100,00 грн, у червні 2026 року — 132,00 грн).
Залишок боргу за даним судовим рішенням зменшився і складає 151439,52 грн. Нарахована різниця в пенсії за минулий час буде виплачуватись в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів Державного бюджету України.».

Для підтвердження того що виплата пенсії проводилась у новому розмірі боржник надав скріншот з електронних відомостей (нарахування та передача до банку відомостей відбувається в електронному форматі).

Також боржникомЩо до надання копії розпорядження про поточний розмір пенсії зазначаємо, що у електронній пенсійній справі стягувача виконане та обліковане рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.01.2025 у справі №260/8825/24 відповідно до якого здійснено перерахунок основного розміру пенсії  ОСОБА_1 на підставі довідок № ПМ/2020 ХР10723, № ПМ/2021 ХР10723, № ПМ/2022 ХР10723, № ПМ/2023 ХР 10723 від 02 грудня 2024 року, наданих ІНФОРМАЦІЯ_1 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року згідно якого починаючи з 01.03.2025 проводиться виплата пенсії.
Таким чином розмір пенсії який отримує пенсіонер на дату надання відповіді, обрахований згідно рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.01.2025 у справі №260/8825/24.
Згідно з частинами першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь- які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. З урахуванням пункту 8 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України має кількісні, часові і цільові обмеження. Визначений пунктом 25 розділу "Прикінцеві положення" Закону України від 19.11.2024 № 4059-ІХ "Про Державний бюджет України на 2025 рік" та пунктом 14 розділу "Прикінцеві положення" Закону України від
03.12.2025 № 4695-ІХ "Про Державний бюджет України на 2026 рік" (далі - Закон № 4695) механізм фінансування з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату ретроспективних судових рішень та перерахованих пенсій за рішенням суду передбачає визначення відповідного порядку Кабінетом Міністрів України.
Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 у справі № 263/14242/17 зазначив, що аналіз статті 19 Конституції України дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом". Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Аналогічний висновок щодо обов`язку розпорядників бюджетних коштів виконувати чинну норму Бюджетного закону, а також те, що будь-яка норма закону вважається конституційною, доки Конституційний Суд України не ухвалить рішення про зворотне, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2026 у зразковій справі № 240/7215/24.
Водночас, нормативно-правовий механізм використання бюджетних коштів, визначений Порядком використання коштів державного бюджету, передбачених на фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2025 № 157, обумовлює можливість їх спрямування на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду та виплату ретроспективних судових рішень - у визначеному Кабінетом Міністрів України порядку (підпункти 12, 13 пункту 4 зазначеного Порядку), що з урахуванням пункту 8 частини першої статті 2, статті 20 Бюджетного кодексу України належить до цільових обмежень бюджетних призначень.
З визнанням рішенням Київського окружного адміністративного суду від
04.03.2026 у справі № 320/51895/25 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821 "Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень" (далі Постанова № 821) протиправною та нечинною, інший чинний нормативно-правовий акт, який би визначав порядок здійснення видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, на сьогодні відсутній.
Отже, із визнанням Постанови № 821 протиправною та нечинною виникла прогалина та правова невизначеність у правовому регулюванні механізму фінансування з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату ретроспективних судових рішень та перерахованих пенсій за рішенням суду
Разом з тим обов`язок розпорядників бюджетних коштів застосовувати чинний пункт 14 розділу "Прикінцеві положення" Закону № 4695 не скасований.
Одночасно повідомляємо, що Головним управлінням зроблені запити до Пенсійного фонду України щодо виділення коштів для проведення виплати згідно рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.03.2022 по справі №260/5812/21.
Враховуючи вищезазначене, виконання рішення суду здійснено Головним управлінням згідно норм чинного Бюджетного законодавства України в сфері пенсійного забезпечення.
На підставі викладеного, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» просимо закінчити дане виконавче провадження.

Судом також досліджено лист Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 15.07.2026 року №0700-0505-5/45199, адресований Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України, у якому зазначено наступне:
« Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області просить розглянути питання виділення коштів для проведення виплат згідно рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.03.2022 по справі № 260/5812/21 пенсіонеру ОСОБА_1 . 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за вислугу років зідповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
На виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.03.2022 по справі № 260/5812/21, яке набрало законної сили 18.04.2022 різниця в пенсії (з урахуванням виплачених сум) складала 152537,57 грн. Виплата минулого боргу здійснювалась в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821. 
Так, протягом 2025-2026 років з вищевказаної суми виплачено 1098,05 грн (у жовтні, листопаді, грудні 2025 року по 187,35 грн в кожному з місяців, у лютому 2026 року – 103,00 грн, у березні 2026 року - 101,00 грн, у квітні 2026 року - 100,00 грн, у травні 2026 року - 100,00 грн, у червні 2026 року — 132,00 грн).
Залишок боргу за даним судовим рішенням складає 151439,52 грн. 
Просимо розглянути питання про виділення коштів для проведення не виплачених сум боргу згідно вищевказаних рішень суду.».

Однак, 24 липня 2026 року постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Івано-Франківського МРУ МЮ України Гаринця О.І., в рамках виконавчого провадження №69498276 накладено штраф у розмірі 5100 грн. на Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у зв`язку з невиконанням рішення суду та зобов`язано останнього протягом десяти робочих днів виконати останнє.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду для її скасування.

Мотиви та норми права застосовані судом.

У відповідності до статті 63. Закону України "Про виконавче провадження" (Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення):

1. За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

2. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

3. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Стаття 75 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, а саме:

1. У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

2. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 360/4705/20 (адміністративне провадження № К/9901/11017/21 ) констатувавав:

- невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки такий боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем строку виконати судове рішення. Вказаний висновок містять постанови Верховного суду України від 24 березня 2015 року у справі №21-66а15, від 26 травня 2015 року у справі №21-199а15, від 13 жовтня 2015 року у справі № 21-2635а15, від 29 вересня 2015 року у справі №21-4535а15, від 23 березня 2016 року у справі № 21-4541а15, від 23 березня 2016 року у справі № 21-3961а5, від 30 березня 2016 року у справі № 21-5774а15, від 23 березня 2016 року у справі № 21-4542а15, від 22 листопада 2016 року у справі № 21- 1907а16, від 13 червня 2018 року у справі № 757/29541/14-а, від 20 жовтня 2015 року та від 02 лютого 2016 року справи №21-1044а15, 21-2630а15, 21-5118а15 відповідно; постанови Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі №405/3663/13-а та від 19 серпня 2020 року у справі №140/784/19.
Відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
Отже, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Судом встановлено, що боржник - пенсійний орган на виконання рішення суду здійснив перерахунок пенсії стягувача, зазначивши збільшений розмір пенсії і здійснив розрахунок на доплату.
Однак, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04.03.2026 у справі №320/51895/25, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2026, Постанову №821 визнано протиправною та нечинною. 
Згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст.58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 №1-зп, від 09.02.1999 №1-рп/99, від05.04.2001 №3-рп/2001, від 13.03.2012 №6-рп/2012, дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. 
Рішення суду по справі №260/5812/21 набрало законної сили 18.04.2022, а тому, виплата пенсії стягувачу на виконання зазначеного рішення суду регулювалась чинною Постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2025 року №821, якою було затверджено «Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень». 
При цьому, чинний нормативно-правовий акт, який би визначав порядок здійснення видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, на сьогодні відсутній.

З урахуванням статей 10 та 22 Бюджетного кодексу України, додатка №3 до Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік", відомчої класифікації видатків та кредитування державного бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 14.01.2011 №11, головним розпорядником бюджетної програми за КПКВК 2506080 "Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду", є Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України - відповідальний виконавець і розпорядник коштів нижчого рівня. 
Згідно з частинами першою, другою статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. 
Відповідно до пунктів 20, 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 05.02.2026 №127 Про затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2026 рік прийнято бюджет Пенсійного фонду України на 2026 рік, (дана постанова є чинна та не скасована). 
Так, починаючи з 1 січня 2026 року, видатки з бюджету Пенсійного фонду України на виплати за ретроспективними судовими рішеннями та виплати перерахованих за рішенням суду пенсій здійснюється за окремими напрямами у розрізі джерел їх виплати у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що визначено пунктом 14 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік». 
З огляду на наведене саме Мінсоцполітики України забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері пенсійного забезпечення та є головним розпорядником коштів за бюджетною програмою за КПКВК 2506080 "Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду". 

Відповідно до ПКМУ від 23 липня 2014 р. №280, якою затверджено ПОЛОЖЕННЯ про Пенсійний фонд України: Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Верховний Суд, переглядаючи судові рішення ЗОАС та ВААС у справі №260/9788/23 у своїй постанові від 13.11.25 року зробив наступні висновки:

- колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що виплата перерахованих сум пенсії за відсутності виділення Пенсійним фондом України коштів для їх виплати та без фактичного перерахування коштів боржнику не може вважатися невиконанням рішення суду без поважних причин, а відтак, невиплата позивачу боржником у виконавчому провадженні ВП N 69443733 виплат пенсії на виконання вищевказаного рішення суду у справі N 260/517/21 зумовлена не недбалістю боржника чи неналежним виконанням ним обов`язків, а сталася з незалежних від боржника причин, які є поважними в розумінні статей 63 та 75 Закону N 1404-VIII.
- Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі N 757/29541/14-а дійшов висновку, що невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
- З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що у державного виконавця відсутні підстави для вирішення питання щодо накладення штрафу на боржника за невиконання без поважних причин рішення суду, відповідно до частини другої статті 63 Закону N 1404-VIII.

Визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.
Враховуючи вищезазначене, невиконання судового рішення Головним управлінням пенсійного фонду України в Закарпатській області в частині виплати грошових коштів ( за минулий період) за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 757/29541/14-а.
Отже, невиконання судового рішення позивачем в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу, у такому випадку, жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Відтак, часткове невиконання судового рішення, на думку суду, відбулось з незалежних від позивача причин, які є поважними у розумінні статей 63, 75, Закону України № 1404, що виключає можливість накладення штрафу на боржника.

Крім того , після відкриття виконавчого провадження відповідачем чотири роки не проводилося жодних виконавчих дій щодо перевірки виконання рішення боржником , а тому посилання відповідача на виконання боржником рішення суду станом на даний час є некоректним та не відповідає принципу юридичної визначеності.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що постанова про накладення штрафу від 24 липня 2026 року №69498276 за невиконання рішення суду є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. 5, 19, 77, 243, 246, 287, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Івано-Франківського МРУ МЮ України про накладення штрафу від 24.07.2026 у розмірі 5100 грн. у виконавчому провадженні №69498276.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Івано-Франківського МРУ МЮ України 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Ш.Петефі, буд. 14, код ЄДРПОУ 43316386
на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ 20453063) 
сплачений судовий збір в розмірі 3328 грн згідно платіжної інструкції №1528 від 06 серпня 2026 року.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адмінсуду протягом 10 днів.

Суддя | З.Б.Плеханова

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано 01 вересня 2026 року.